Справа № 2а-12103/10/1370
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7474/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Онишкевича Т. В., Хобор Р. Б.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року, ухвалену головуючим суддею Коморним О. І. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівський відділ реєстраційно - екзаменаційної роботи управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2010 року Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова звернулася в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 24610 грн.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що відповідач при першій реєстрації транспортного засобу не сплатив податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що факт реєстрації транспортного засобу підтверджує ту обставину, що на момент такої реєстрації було виконано всі обов`язкові вимоги, в тому числі шодо сплати податку з власників транспортних засобів. Крім цього, зазначає, що жодного податкового повідомлення-рішення не отримував, а відтак, у позивача були відсутні підстави для звернення до суду з адміністративним позовом.

В судове засідання з розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 серпня 2009 року у Львівському відділі реєстраційно - екзаменаційної роботи управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на ім`я ОСОБА_1 була здійснена перша реєстрація в Україні транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN LT35, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів при першій реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету за реєстрацію зазначеного автомобіля, становить 24610 грн.

Згідно з довідкою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова від 04 листопада 2010 року № 26029/19-020, кошти по податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (з громадян), при першій реєстрації в Україні, в сумі 24610 грн від ОСОБА_1 до місцевого бюджету Шевченківського району не надходили.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач не виконав обов`язку із сплати податку, оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації до бюджету, не зарахована ні на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, ні до місцевого бюджету.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об`єктами оподаткування.

Статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами (частина четверта статті 5 цього Закону).

У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться (частина шоста статті 5 цього ж Закону).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов`язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Абзацом першим пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 року N 1371), зі змінами і доповненнями, визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться, в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до пункту 8 даного Порядку реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати

їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що державній реєстрації транспортного засобу передує обов`язкова процедура сплати відповідних платежів. При цьому, відсутність документів про сплату податку з власників транспортних засобів є умовою, за якою перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відсутність надходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення його з відповідача, оскільки факт сплати податку перевірявся при реєстрації транспортного засобу, а тому така обставина не можу бути підставою для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у випадку спірних правовідносин.

Окрім того, частиною першою статті 7 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» передбачено, що у разі приховування (заниження) об`єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до підпункту 1.2 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов`язання - зобов`язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Порядок узгодження сум податкових зобов`язань був визначений статтею 5 вказаного Закону.

Так, відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Податкове зобов`язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 вказаного Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 вказаного пункту (пункт 5.2.1 статті 5 вищевказаного Закону)

Згідно з пунктом 5.4 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Тобто дотримання відповідних податкових процедур узгодження нарахованих податковим органом зобов`язань, які включають в себе обов`язок по виставленню податкового повідомлення-рішення за кожним окремим податком, збором (обов`язковим платежем), його вручення (направлення) платнику податків, надісланню такому платнику податкових вимог, повинно передувати реалізації права суб`єкта владних повноважень на стягнення з платника податків коштів у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення із відповідним позовом до адміністративного суду.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, в постанові від 04 квітня 2019 року в справі № 2а-3545/11/1370.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що відносно відповідача приймалось податкове повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів й таке вручалось (направлялось) платнику податків, не надано позивачем і доказів того, що відповідачу надсилались податкові вимоги, а тому сума коштів, яку податковий орган просить стягнути з відповідача як несплачене податкове зобов`язання, у встановленому законом порядку не узгоджена й статусу податкового боргу не набула.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2011 року у справі № 2а-12103/10/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівський відділ реєстраційно - екзаменаційної роботи управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор