Справа № 260/430/19
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2019 року м. Ужгород№ 260/430/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - Жирош С.Ю.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Митровка Я.В.

представника відповідача - Майор А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головне управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимог, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3685-50 У від 12 листопада 2018 року, яку відповідачем було надіслано до органу державної виконавчої служби для стягнення суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 15 819,54 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 р. було відкрито провадження у справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) підписана начальником структурного підрозділу Управління у м. Ужгороді Бадидою М., яка на момент формування оскаржуваної вимоги статусу уповноваженої особи Головного управління ДФС у Закарпатській області не мала; на вимозі проставлено печатку структурного підрозділу - Управління у м. Ужгороді, а не юридичної особи - Головного управління ДФС у Закарпатській області; вимога винесена на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, однак інформація до вказаної інформаційної системи органу доходів і зборів про нарахування платнику єдиного внеску за змістом законодавства може бути внесена контролюючим органом на підставі самостійно поданої платником звітності по ЄСВ або за наслідками проведення перевірки щодо вірності нарахування платником єдиного внеску, однак ні першого, ні другого не було; вимога надіслана платнику з порушенням строків, встановлених законодавством.

За заявою позивача Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 р. забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підстави вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3685-50 У Головного управління ДФС у Закарпатській області від 12.11.2018 р. по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 15819,54 грн. до набрання законної сили рішенням у справі № 260/430/19.

Представником відповідача було подано відзив від 16.04.2019 року та від 18.04.2019 р. (у новій редакції) на позовну заяву, відповідно до яких відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні такого. Зокрема зазначає, що спірна вимога була підписана 06.01.2019 р. як узгоджена начальником Управління у м. Ужгороді, яка набула відповідних повноважень 23.11.2018 р. відповідно до наказу № 1933 ГУ ДФС України у Закарпатській області; позивач мала статус фізичної особи-підприємця з 05.09.2006 р. та на момент формування вимоги; позивач, порушуючи норми чинного законодавства, станом на 31.10.2018 р. не сплатила у повному обсязі єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який у її випадку за чинним законодавством не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Позивачем подано відповідь на відзив від 26.04.2019 р., у якому зазначено, що спірна вимога датована 12.11.2018 р., а 06.01.2019 р. вона набрала чинності, тому датою її підписання уповноваженою особою є саме 12.11.2018 р.; на дату формування вимоги, тобто 12.11.2018 р., начальник Управління у м. Ужгороді ОСОБА_6. не була уповноваженою особою контролюючого органу, бо наказу № 1933 ГУ ДФС у Закарпатській області від 23.11.2018 р. станом на 12.11.2018 р. не існувало; згідно наказу № 1933 ГУ ДФС у Закарпатській області від 23.11.2018 р. начальник Управління у м. Ужгороді Бадида М. хоч і була визначена уповноваженою особою контролюючого органу, однак не була уповноважена на підписання вимог про сплату боргу (недоїмки) відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; згідно законодавства обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів перевірки, звітності, бухгалтерських та інших документів; станом на 31.10.2018 р. контролюючий орган не проводив жодної перевірки правильності нарахування та сплати позивачем єдиного внеску, позивач не подавав звітність, а тому у встановленому законом порядку спірні суми єдиного внеску позивачу не нараховувалися; відповідач не спростував порушення строків надіслання вимоги позивачу.

Представником відповідача було надано заперечення від 14.05.2019 р. у якому зазначається, що вимога від 12.11.2018 р. була підписана начальником управління погашення боргу ГУ ДФС в Закарпатській області ОСОБА_3 , після цього вимога була направлена засобами поштового зв`язку та повернута за терміном зберігання 27.12.2018 р., 06.01.2019 р. набула чинності, 30.01.2019 р. узгоджена вимога від 12.11.2018 р. № Ф-3685-50 була підписана уповноваженою особою начальником Управління у м. Ужгороді та цього ж дня надіслана до органу ДВС; начальник управління у м. Ужгороді набув повноважень 11.01.2019 р. відповідно до наказу № 29 ГУ ДФС в Закарпатській області; відповідно до п. 2 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки).; відповідно до п. 4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника-юридиної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника-фізичної особи).

Представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову від 06.06.2019 р., яка прийнята судом. Згідно вказаної заяви позивач також просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3685-50 від 11 травня 2019 р., якою відповідач вимагає сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21030,90 грн. Зазначає у заяві, що після подання позову відповідачем було повідомлено позивача, що станом на 30.05.2019 р. згідно інтегрованої картки платника податків заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за позивачем становить 21 030,90 грн., про що була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску № Ф-3685-50 від 11 травня 2019 року. Зазнає, що вказану вимогу позивачем отримано не було, вказана вимога прийнята з тих же підстав, що і оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3685-50 У від 12 листопада 2018 року, тому позивач вважає відповідну вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску № Ф-3685-50 від 11 травня 2019 року також протиправною з підстав наведених у позовній заяві від 28 березня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві та заяві про зміну предмету позову, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві та заперечені.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів адміністративної справи 05.09.2006 р. ОСОБА_4 була зареєстрована Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради як фізична особа-підприємець та взята на податковий облік 06.09.2006 р., що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Головним управлінням ДФС у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 року № Ф-3685-50 У, виставлену платнику ОСОБА_5 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 15819,54 грн., яка була передана до органу державної виконавчої служби для стягнення у примусовому порядку.

Оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Як слідує з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 станом на 31.10.2018 року недоїмка з ЄСВ по вищевказаній вимозі виникла у зв`язку з нарахуванням органом доходів і зборів мінімального страхового внеску за чотири квартали 2017 року по 2112,00 грн. та три квартали 2018 року по 2457,18 грн., в загальному розмірі 15819,54 грн.

Крім цього, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 року № Ф-3685-50, виставлену платнику ОСОБА_5 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21030,90 грн., яка була надіслана платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Не погоджуючись з вказаними вимогами позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, та виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 р. № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI).

Частиною четвертою статті 8 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує, формування та реалізує державну податкову та митну політику.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі ЄСВ).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 цього Закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З вищенаведеного випливає, що чинним законодавством встановлено обов`язок фізичної особи-підприємця як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нараховувати суму єдиного внеску не меншою за розмір мінімального страхового внеску незалежно від отриманого доходу (прибутку) у звітному періоді.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не піддаючи сумніву вищенаведені висновки про обов`язки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нараховувати суму єдиного внеску не меншою за розмір мінімального страхового внеску незалежно від отриманого доходу (прибутку) у звітному періоді суд, вирішуючи даний спір, виходить з підстав заявлених позивачем вимог, які полягають у обґрунтуванні позивачем неправомірності винесених індивідуальних рішень відповідача у формі вимог про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ у площині наявності необхідної компетенції у відповідної уповноваженої особи-підписанта відповідача, відсутності достатніх правових умов для обчислення органом доходів і зборів суми боргу (недоїмки), а також порушенні відповідачем строків надсилання вимог, що суттєво вплинуло на обсяг прав та обов`язків позивача як платника відповідного збору.

Тому для вирішення даного спору є необхідним проаналізувати чинне законодавство, яке визначає порядок стягнення заборгованості із платників ЄСВ, й зокрема порядок формування та надсилання (вручення) вимог про сплату боргу (недоїмки).

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VIорган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI у розумінні даного Закону орган доходів і зборів - це центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою КМУ від 21.05.2014 р. № 236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Перелік територіальних органів ДФС, які утворюються як юридичні особи визначено у додатку 1 до Постанови КМУ від 06.08.2014 р. № 311 серед яких визначено Головне управління ДФС у Закарпатській області.

Суд констатує, що згідно загальнодоступних вільних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент виникнення спірних відносин Головне управління ДФС у Закарпатській області було єдиним територіальним органом ДФС у Закарпатській області зі статусом юридичної особи.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція).

Додатком 7 до Інструкції встановлено форму вимоги про сплату боргу (недоїмки) для платника фізичної особи із якої вбачається, що вимога про сплату боргу (недоїмки) підлягає підписанню керівником, його заступником або уповноваженою особою.

Згідно пп. 14.1.137-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) уповноважена особа контролюючого органу - посадова (службова) особа контролюючого органу, уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до абз. 1 п. 20.4 ст. 20 ПК України керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодженням з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

У пп. 21.1.8 п. 21.1 ст. 21 ПК України встановлено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані оприлюднювати на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, перелік уповноважених осіб контролюючого органу та переданих таким особам функцій у випадках, передбачених цим Кодексом.

Із змісту оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3685-50 У від 12 листопада 2018 року вбачається, що така вимога підписана начальником Управління у м. Ужгороді Бадидою М., що згідно вільних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є структурним відокремленим підрозділом Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Із матеріалів справи вбачається, що статусу уповноваженої особи Головного управління ДФС у Закарпатській області начальник Управління у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області ОСОБА_6 набула згідно наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1933 від 23 листопада 2018 року. Однак стосовно повноважень, які стосуються ЄСВ, то така особа була уповноваження на підписання типового договору про добровільну участь у системі загальнобовязкового державного соціального страхування та винесення рішень про застосування штрафних санкцій за порушення визначені ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI.

Тобто начальник Управління у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області ОСОБА_6 станом як на 12.11.2018 р. так і 06.01.2019 р. не була уповноважена на підписання вимог про сплату боргу (недоїмки).

Тому суд відхиляє твердження відповідача про те, що спірна вимога № Ф-3685-50 У від 12.11.2018 р. була підписана 06.01.2019 р. як узгоджена начальником Управління у м. Ужгороді, яка набула відповідних повноважень 23.11.2018 р. відповідно до наказу № 1933 ГУ ДФС України у Закарпатській області.

Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2018 р. була підписана начальником управління погашення боргу ГУ ДФС в Закарпатській області ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Порядок формування вимог про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ визначено положеннями п. 4 Розділу VІ Інструкції.

Зокрема, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Дата надсилання (вручення) проставляється на корінці вимоги:

службовою (посадовою) особою юридичної особи, фізичною особою або їх законним чи уповноваженим представником - у разі вручення вимоги під підпис;

працівником структурного підрозділу, до функцій якого належать приймання, реєстрація та обробка вхідної і вихідної кореспонденції,- у разі надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до корінця вимоги;

інформаційно-телекомунікаційною системою контролюючого органу - у разі надсилання вимоги до електронного кабінету платника (для платників, які пройшли ідентифікацію в електронному кабінеті та обрали спосіб взаємодії з контролюючим органом в електронній формі).

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Після надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу (недоїмки) платнику корінець такої вимоги з відміткою про вручення підшивається до справи платника та:

якщо вимога органу доходів і зборів скасовується чи змінюється судом, підшивається і примірник (копія) рішення суду до справи платника поряд з корінцем від вимоги, щодо якої відбувся судовий розгляд;

у разі списання боргу (недоїмки) у випадках, визначених статтею 25 Закону, підшивається і копія рішення про списання.

З системного аналізу вказаних норм права та реквізитів, що підлягають заповненню згідно форми вимоги про сплату боргу (недоїмки), затвердженої Додатком 7 до Інструкції суд приходить до висновку, що при формуванні (виданні) вимоги їй присвоюється однин порядковий номер до повного погашення сум боргу, однак це не стосується дати винесення вимоги. У той же час вимога підписується у день її видання як на корінці так і на основній частині. Ні Інструкцією, ні реквізитами форми вимоги не передбачено її додаткового підписання при набутті чинності. При набутті чинності вимогою необхідним є лише зазначення у графі 5 дати такого набуття, а не додаткового її підписання як про це зазначає відповідач. Вказане виключає можливість формування (видання) за одною датою двох вимог за підписами різних осіб від контролюючого органу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було видано дві вимоги за одним і тим же порядковим номером Ф-3685-50 та датою від 12 листопада 2018 року, однак за різними підписами уповноважених осіб контролюючого органу, а саме ОСОБА_7 . та ОСОБА_6 .

Крім того, відповідач надав суперечливі пояснення з приводу фактичної дати проставлення ОСОБА_6 підпису на вимозі Ф-3685-50 У від 12 листопада 2018 року. Зокрема, ним зазначено у відзиві про те, що ОСОБА_6 на вимозі № Ф-3685-50 від 12.11.2018 р. проставила свій підпис 06.01.2019 р., а у своїх запереченнях відповідач вже стверджує, що ОСОБА_6 вимогу від 12.11.2018 р. фактично підписала 30.01.2019 р.

Із матеріалів справи випливає, що до органу ДВС була надіслана саме вимога про сплату боргу (недоїмки) Ф-3685-50 У від 12.11.2018 року за підписом уповноваженої особи ОСОБА_6.

Враховуючи вищенаведені висновки суду щодо дати вимог про сплату боргу (недоїмки) та пояснення відповідача з цього приводу, а також те, щодо органу ДВС була надіслана саме вимога про сплату боргу (недоїмки) Ф-3685-50 У від 12.11.2018 року за підписом уповноваженої особи ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що вказана вимога про сплату боргу (недоїмки) була сформована (видана) 12.11.2018 р.

З врахуванням встановлених судом обставин відсутності повноважень у ОСОБА_6 станом на 12.11.2018 р. на підписання вимог про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ, суд приходить до висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3685-50 У від 12.11.2018 р. на суму 15819,54 грн. була видана не уповноваженою особою, тобто з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством, що в свою чергу свідчить про її протиправність.

З приводу тверджень позивача про неправомірність формування вимоги про сплату боргу з ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів суд виходить з наступного.

За змістом абз. 2-3 п. 2 Розділу VІ Інструкції у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Тобто для формування вимоги про сплату боргу з ЄСВ необхідним є здійснення відповідного обчислення сум єдиного внеску, однак у випадках, які передбачені виключно Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону№2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Даними положеннями закону не передбачено обчислення єдиного внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Тобто обчислення єдиного внеску за змістом Закону здійснюється трьома методами, а саме:

1) за актом перевірки;

2) за звітністю;

3) за бухгалтерськими та іншими документами, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких нараховується єдиний внесок.

Вказані висновки також узгоджуються і з положеннями Інструкції. Зокрема, у абз. 1 п. 4 Розділу VI визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Суд звертає увагу, що вищезазначене формулювання Інструкції, а саме «звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів», необхідно тлумачити у нерозривному взаємозв`язку як причина та наслідок, де звіт є підставою для обрахунку, а облікові дані з інформаційної системи - наслідок обрахунку, відображений у даній системі.

Вказане тлумачення вищенаведених норм права також узгоджується із абз. 11 п. 3 Розділу VI інструкції, де зазначається, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень, адже у вказаній нормі йдеться не про підстави для обчислення суми єдиного внеску, а про підстави формування вимоги у разі вже здійсненого обчислення та внесення до системи за наслідками такого обчислення боргу, що складає більше 10 грн.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З огляду на вказане суд зауважує, що вищенаведені положення Закону №2464-VI про підстави обчислення сум єдиного внеску мають вищу юридичну силу у порівнянні із Інструкцією. З врахування вищенаведеного суд відхиляє доводи відповідача про те, що згідно норм Інструкції для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) достатнім є лише наявність інформації про борг у облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані вимоги винесені нібито на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, однак інформація до вказаної інформаційної системи органу доходів і зборів про нарахування платнику єдиного внеску не вносилась на підставі самостійно поданої платником звітності по ЄСВ, або за наслідками проведення перевірки щодо вірності нарахування платником єдиного внеску. В даному ж випадку, по суті відбулося донарахування контролюючим органом позивачеві єдиного внеску із відображенням відповідних нарахувань у інформаційній системі без проведення перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, що суперечить імперативній нормі ч. 3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Вказане зумовлює протиправність обох оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки).

З приводу тверджень позивача, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) надіслані платнику з порушенням строків, встановлених законодавством суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пп. 3 п. 1 Розділу І Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пункту 3 Розділу VІ цієї ж Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Враховуючи обставини даної справи, оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) мали б бути надіслані позивачу протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла та/або зросла сума недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Як вбачається із наданої відповідачем інформації, зазначеної у інтегрованих картках платника ОСОБА_1 , нарахування недоїмки за 1-4 квартал 2017 р. у розмірі 8448 грн. було здійснено 09.02.2018 р., збільшення недоїмки за 1 квартал 2018 р. на суму 2457,18 грн. було здійснено 19.04.2018 р., за 2 квартал 2018 р. на суму 2457,18 грн. здійснено 19.07.2018 р., за 3 квартал 2018 р. на суму 2457,18 грн. здійснено 19.10.2018 р., що загалом склало 15819,54 грн. Тобто недоїмка визначена у вимозі від 12.11.2018 р. була сформована у даних відповідача не 31 жовтня 2018 р., а починаючи із 09.02.2018 р. та протягом 2018 р. Тобто вимога від 12.11.2018 р. була надіслана позивачу з пропущенням 15 робочих днів з дня виникнення недоїмки.

Враховуючи, що вимога від 11 травня 2019 р. містить суми також вищенаведеної недоїмки, то її надсилання також здійснено з пропущенням 15 робочих днів з дня виникнення недоїмки.

Вказане свідчить про порушення відповідачем встановлених строків надсилання вимог про сплату боргу (недоїмки).

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем не було доведено правомірності винесення оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки), а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір майнового характеру у розмірі 768,40грн. згідно квитанції № від 01.04.2019 року, оригінал якої містяться у матеріалах справи, тому суд приходить до переконання з врахуванням вищенаведеної статі КАС України, що в даному випадку на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9,14,72-77,90,139,241-246,250,255,263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) про визнання протиправними та скасування вимог - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52,м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 3685-50 У від 12 листопада 2018 року про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 15 819,54 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52,м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 3685-50 від 11 травня 2019 року про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 030,90 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52,м. Ужгород, Закарпатська область,88000, код ЄДРПОУ - 39393632) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок), що сплачений згідно квитанції № від 01.04.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 16.09.2019 року.

Суддя C.А. Гебеш