Справа № 585/2257/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 р.Справа № 585/2257/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Євтюшенкова В.І., вул. Соборна, 12, м. Ромни, Роменський, Сумська, 42000 по справі № 585/2257/19

за скаргою ОСОБА_1 на рішення адміністрації ДКВС України від 21.05.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області в порядку КАС України звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) зі скаргою на рішення адміністрації ДКВС України (далі-відповідач) від 21.05.2019 року, в якій просив зобов`язати адміністрацію ДКВС поновити його права і прийняти рішення про його перевід з Роменської ВК № 56 в Сумській області в Управління виконання покарань м. Бахмута Донецької області для реального відбуття покарання.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2019 року скаргу ОСОБА_1 на рішення адміністрації ДКВС України від 21.05.2019 року повернуто позивачу, у зв`язку з непідсудністю справи Роменському міськрайонному суду, як адміністративному суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 24.06.2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить Другий апеляційний адміністративний суд:

-скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2019 року;

-рішення адміністрації ДКВС скасувати та розглянути питання переводу з Роменської ВК-56 у Сумській області в Бахмутське УВП №6 у Донецькій області;

-стягнути моральну шкоду у розмірі однієї мінімальної заробітної плати на час подання скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши наведені в апеляційній скаргі доводи та перевіривши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі та відбуває покарання з 18.01.2007 року в Роменській ВК -56 в Сумській області.

Позивач звернувся до адміністрації Роменської ВК-56 у Сумській області із заявою про перевід з Роменської ВК-56 у Сумській області в Бахмутське УВП №6 у Донецькій області.

Адміністрацією Роменської ВК-56 у Сумській області за результатами розгляду зазначеного клопотання, прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні вказаної заяви на підставі ч.2 ст. 33 КВК України.

Вказане рішення стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Повертаючи скаргу, суд першої істанції виходив з того, що вказана скарга не підсудна Роменському міськрайонному суду як адміністративному у відповідності до ст. 20 КАС України.

Колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приймаючи ухвалу від 24.06.2019 року про повернення скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції посилався на приписи ст. 169 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо:

1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання;

3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору;

5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

6) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу);

7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу;

9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що такої підстави для повернення позовної заяви, як непідсудність справи місцевому суду як адміністративному, приписи зазначеної норми не містить, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про повернення позовної заяви у зв`язку із її непідсудністю Роменському міськрайонному суду Сумської області.

Разом з цим, розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів визначено ст. 20 КАС України, відповідно до якої місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи встановлено, що предметом позову ОСОБА_1 є оскарження дій адміністрації Роменської ВК-56 у Сумській області, як суб`єкта владних повноважень.

З аналізу вищенаведеної норми випливає, що до виключного переліку справ, підсудних місцевим загальним судам, адміністративна справа із вказаним предметом позову не входить.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що вказана справа не підсудна районному суду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, порушення правил підсудності при поданні позовної заяви до суду має наслідком передання адміністративної справи на розгляд іншого належного суду, якому, відповідно до приписів ст. 20 КАС України, підсудна вказана категорія справ.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині скасування рішення адміністрації ДКВС, зобов`язання розглянути питання переводу з Роменської ВК-56 у Сумській області в Бахмутське УВП №6 у Донецькій області та стягнення моральної шкоди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати на час подання скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між тим, рішення суду першої інстанції із вказаних підстав не приймалось, судом при прийнятті ухвали від 24.06.2019 року не надавалась правова оцінка діям адміністрації ДКВС України та не перевірялась законність відмови адміністрації ДКВС України позивачу.

Відповідно ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2019 року по справі № 585/2257/19 скасувати.

Справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення адміністрації ДКВС України від 21.05.2019 року направити до Роменського міськрайонного суду Сумської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 11.09.2019 року