Справа № 200/9980/19-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 р. Справа№200/9980/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85200, Донецька обл., місто Торецьк, ВУЛИЦЯ ДРУЖБИ, будинок 22, ) про скасування рішення про припинення виплати пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо від 26 червня 2019 року №415 щодо виключення із розрахунку загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01 червня 2014 року по 17 серпня 2014 року та з 24 вересня 2014 року по 30 жовтня 2018 року на посаді "машиніста компресорної установки" в Товаристві з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Мотрони Московської", та припинення виплати пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального страхового стажу та пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 01 червня 2014 року по 17 серпня 2014 року та з 24 вересня 2014 року по 30 жовтня 2018 року на посаді "машиніста компресорної установки" в Товаристві з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Мотрони Московської" та відновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01 липня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 31 жовтня 2018 року їй була призначена пенсія за віком з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком № 2 - 10 років 04 місяці 19 днів, згідно рішення відповідача про призначення пенсії. 26 червня 2019 року відповідачем було прийнято рішення № 415 про припинення виплати пенсії у зв`язку із виключенням періоду роботи з 01 червня 2014 року по 17 серпня 2014 року та з 24 вересня 2014 року по 30 жовтня 2018 року на посаді машиніста компресорної установки в Товаристві з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської», у зв`язку з несплатою підприємством Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вважає, таке рішення неправомірним, оскільки обов`язок сплати страхових внесків законом покладено на роботодавця, а тому не може обмежувати її права на призначення пенсії. У зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 1-2).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

09 вересня 2019 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Зазначив, що 26 червня 2019 року відповідачем було прийнято рішення № 415, яким була припинена виплата пенсії позивачу у зв`язку із встановленням несплати страхових внесків підприємством ТДВ «ОП Шахта імені Свята Матрона Московська» за період роботи позивача, а саме: з 01 червня 2014 року по 17 серпня 2014 року та з 24 вересня 2014 року по 30 жовтня 2018 року на момент призначення пенсії позивача. Зазначає, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу станом на 26 червня 2019 року страхові внески ТДВ «ОП» «Шахта імені Святої Матрони Московської» сплачені по 31 травня 2014 року. На підставі прийнятого рішення з 01 липня 2019 року пенсійні виплати позивачу припинені. Відповідач вважає, що діяв правомірно, на підставі чого просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (арк. справи 32-34).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (арк. справи 8-9).

31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. справи 35).

Рішенням відповідача № 35 призначено з 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із розрахунком стажу 28 років 6 місяців 7 днів (арк. справи 36-38).

Рішенням відповідача № 415 від 26 червня 2019 року позивачу припинено виплату пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 49, частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з встановленням несплати страхових внесків ТДВ «Орендним підприємством «Шахтою Імені Святої Матрони Московської» за період роботи позивача з 01 червня 2014 року по 17 серпня 2014 року та з 24 вересня 2014 року по 30 жовтня 2018 року (на момент призначення пенсії позивачу). У зв`язку з чим, пільговий стаж позивача за Списком № 2 був визначений - 6 років 00 місяців 25 дні. (арк. справи 10-11).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць. - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Як свідчать матеріали справи, позивач в період часу з 2014 року по 30 жовтня 2018 року працювала на Товаристві з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Мотрони Московської" , що підтверджується копією трудової книжки (арк. справи 12-14).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", далі від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 № 1058-IV передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини 5 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 статті 20 Закону України № 1058-IV визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату єдиного внеску законом покладено на страхувальника.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 24 травня 2018 року по справі 490/12392/16-а.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що позивач не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків по сплаті обов`язкових платежів. Обов`язок щодо сплати страхових внесків законом покладено на роботодавця, а тому наявність заборгованості по її сплаті не може бути підставою обмеження реалізації позивача права на призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позову в частині визнання незаконним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо від 26 червня 2019 року №415 щодо виключення із розрахунку загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01 червня 2014 року по 17 серпня 2014 року та з 24 вересня 2014 року по 30 жовтня 2018 року на посаді "машиніста компресорної установки" в Товаристві з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Мотрони Московської", та припинення виплати пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом із цим, суд зазначає, що скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо від 26 червня 2019 року №415 щодо виключення із розрахунку загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01 червня 2014 року по 17 серпня 2014 року та з 24 вересня 2014 року по 30 жовтня 2018 року на посаді "машиніста компресорної установки" в Товаристві з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Мотрони Московської", та припинення виплати пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, призведе до повного відновлення прав позивача, який існував до прийняття спірного рішення.

З огляду на наведене, на думку суду відсутні підстави для зобов`язання Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу та пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 01 червня 2014 року по 17 серпня 2014 року та з 24 вересня 2014 року по 30 жовтня 2018 року на посаді "машиніста компресорної установки" на Товаристві з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Мотрони Московської" та відновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01 липня 2019 року (з моменту припинення), оскільки наведені роботи вже були зараховані відповідачем до загального страхового стажу та пільгового стажу роботи за Списком №2 позивача, а скасування спірного рішення є самостійною підставою для відновлення пенсійних виплат позивачеві, що також не потребує додаткового зобов`язання.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією № 79 про сплату від 06 серпня 2019 року (арк. справи 3).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача пропорційно заявленим позовним вимогам, тобто у розмірі 384,20 грн.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованою за місцем проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85200, Донецька обл., місто Торецьк, ВУЛИЦЯ ДРУЖБИ, будинок 22, ) про скасування рішення про припинення виплати пенсії та зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26 червня 2019 року № 415 про припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до частини 1 статті 49 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 85200, Донецька обл., місто Торецьк, ВУЛИЦЯ ДРУЖБИ, будинок 22, ) судовий збір у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованою за місцем проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 13 вересня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко