Справа № 460/954/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7306/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року (суддя - Комшелюк Т.О., час ухвалення - не вказаний, місце ухвалення - м.Рівне, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі №460/954/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області,

про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача Рівненського ОУПФУ Рівненської області, в якому просила зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2016-2017 роки, з 01.08.2018 року.

Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у задоволенні вказаного вище позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 27.05.2019 р. не погодилась позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що з 12.01.2009р. позивачу була призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи, а з 20.11.2012р. переведено на пенсію за віком. В обох випадках розмір пенсії позивача обчислювався з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1992р. по 31.12.1996р. на підставі довідки Центральної міської лікарні від 21.01.2009р. №1 та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 року по 31.10.2012 року за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку. За наслідками проведеної відповідачем позапланової перевірки достовірності документів про заробітну плату наданих для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Центральною міською лікарнею за період з січня 1992 року по грудень 1996 року була видана нова довідка про розмір заробітної плати позивача для обчислення пенсії від 25.04.2018р. №01/01-207.03. Із 01.08.2018 року на підставі вказаної довідки відповідачем був проведений перерахунок пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки. Апелянт з такими діями відповідача не погоджується, оскільки вважає, що на підставі оновленої довідки від 25.04.2018р. №01/01-207.03 фактично відбулося нове нарахування пенсії за віком з 01.08.2018р., а не її перерахунок. Відтак вважає, що в силу вимог статті 40 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розрахунок пенсії за віком повинен був бути здійснений із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2016-2017 роки.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 27.05.2019 року та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, а також стягнути із відповідача судові витрати.

Позивач (апелянт) та представник позивача взяли участь в засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали, просили її задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце апеляційного розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи (їх представників), дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 12.01.2009р. позивачу ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (ІІІ група) на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 20.11.2012р. позивача, на підставі заяви, переведено на пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 44, 45).

13.04.2018р. посадовими особами ГУПФ України в Рівненській області проведена позапланова перевірка достовірності довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.01.2009р. №1, виданої на ім`я позивача за період роботи в Центральній міській лікарні з січня 1992 року по грудень 1996 року. З наданих для перевірки документів було встановлено, що дані, зазначені в довідці Центральної міської лікарні від 21.01.2009р. №1, не відповідають даним у первинних документах, а саме: невірно відображена грошова одиниця. При цьому, страхові внески нараховувались та утримувались, у зв`язку з чим рекомендовано видати нову довідку. За наслідками проведення вказаної перевірки був складений Акт від 13.04.2018р. №939 (а.с. 36-37).

25.04.2018 року Центральною міською лікарнею видано позивачу довідку №01/01-207.03 про заробітну плату за період з січня 1992 року по грудень 1996 року (а.с. 35).

В липні 2018 року відповідачем проведені перерахунки пенсії позивача з врахуванням заробітної плати, зазначеної в довідці Центральної міської лікарні від 25.04.2018р. №01/01-207.03, а саме: з 12.01.2009р. перераховано пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання; з 20.11.2012р. перераховано пенсію за віком; з 01.10.2017р. перераховано пенсію за віком згідно з пунктом 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копіями розпоряджень, наявними в матеріалах справи (а.с. 46-63).

Судом також встановлено, що на письмове звернення позивача, відповідач листом від вересня 2018 року (день місяця зазначений нечітко) за №367/10 повідомив про обставини проведення перерахунків його пенсії в липні 2018 року. Також, відповідач зазначив, що такі перерахунки проводилися з врахуванням заробітної плати позивача за період з 01.01.1992р. по 31.12.1996р. за даними довідки Центральної міської лікарні від 25.04.2018р. №01/01-207.03, а за період з 01.07.2000р. по 31.12.2012р. - даними, які містять в системі персоніфікованого обліку (а.с. 8-9).

Крім цього, на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 20.12.2018р. за №Б-1106/07.1-59 повідомило, що відповідно до документів, наявних в пенсійній справі, страховий стаж позивача становить 41 рік (зарахований по 15.04.2016р.), в тому числі 11 років понаднормативного стажу. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням вартості одного року страхового стажу 1% - 0,41000 ((41 рік х 12 місяців ) х 1 /1200)). Пенсію позивача обчислено із вигіднішої заробітної плати за періоди роботи з 01.12.1994р. по 30.11.1999р. та з 01.07.2000р. по 31.10.2012р. за даними системи персоніфікованого обліку. Коефіцієнт заробітної плати становить 0,95918. Розмір заробітної плати для обчислення пенсії становить 3610,74 грн. (3764,40 грн. (середня заробітна плата по країні за 2014-2016 роки) х 0,95918). Основний розмір пенсії за віком при цьому становить 1480,40 грн. (3610,74 грн. х 0,41000 (коефіцієнт страхового стажу)). З огляду на вказане, розмір пенсійної виплати позивача складає 1659,84 грн. (1480,40 грн. (основний розмір пенсії за віком) + 16,60 грн. (доплата мінімального розміру) + 162,84 грн. (доплата за 11 років понаднормативного стажу)) (а.с. 10).

Аналогічні роз`яснення щодо визначення розміру пенсійної виплати були надані позивачу Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листом від 24.01.2019р. за № 29542/Б-Ш (а.с. 11).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що обчислюючи пенсію позивача з 01.08.2018р. з врахуванням середнього показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, а не за 2016, 2017 роки, відповідач діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства та жодним чином не порушив права позивача щодо отримання пенсії в належному розмірі. Суд першої інстанції зазначав, що посилання позивача на положення статті 40 Закону № 1058, згідно з якими у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, є помилковими, оскільки вказана стаття встановлює умови обчислення розміру пенсії в разі її призначення у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною другою статті 40 Закону №1058 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки); Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058 визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як видно з матеріалів справи, з 20.11.2012р. позивача ОСОБА_1 , на підставі заяви, переведено на пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія за віком обчислена з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1992р. по 31.12.1996р. на підставі довідки, виданої Центральною міською лікарнею м.Рівне від 21.01.2009р. №1 та весь період страхового стажу з 01.07.2000 - 31.10.2012 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складав 2,34977.

Також встановлено, що на підставі направлення від 11.04.2018р. №1376/10, виданого головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, проведено позапланову перевірку достовірності довідки про заробітну плату, наданої для призначення пенсії, від 21.01.2009р. №1 за період роботи позивача у Центральній міській лікарні з січня 1992 року по грудень 1996 року.

За результатами перевірки встановлено, що дані, зазначені в довідці Центральної міської лікарні від 21.01.2009р. № 1, не відповідають даним у первинних документах, а саме: невірно відображена грошова одиниця.

Після проведеної перевірки Центральною міською лікарнею видана нова довідка про заробітну плату від 25.04.2018 року №01/01-207.03, відповідно відповідачем було перераховано розмір пенсійної виплати позивачу ОСОБА_1 , та виведено переплату пенсії в розмірі 64480,96 грн. за період одержання пенсії за попередньою довідкою.

При цьому, судом вірно встановлено, що 11.10.2017р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII (далі - Закон №2148), яким, зокрема, доповнено Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 пунктом 4-3.

Згідно вказаного пункту, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Тобто, після набрання чинності Законом №2148 усі пенсії, призначені відповідно до Закону №1058, підлягали обов`язковому перерахунку з 01.10.2017р. із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Колегія суддів зауважує, що проведення такого перерахунку мало своїм наслідком зміну показника середньої заробітної плати, що враховується при обчисленні розміру пенсії, з показника, який визначався на момент призначення пенсії згідно з Законом №1058 вперше, на середній показник заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки.

Матеріалами справи підтверджується, що в липні 2018 року після отримання довідки Центральної міської лікарні від 25.04.2018р. №01/01-207.03 відповідачем був проведений перерахунок пенсії позивача, зокрема, на виконання пункту 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, тобто пенсія позивача з 01.10.2017р. була перерахована із застосуванням середнього показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що обчислюючи пенсію позивача з 01.08.2018р. з врахуванням середнього показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, а не за 2016, 2017 роки, відповідач діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства та жодним чином не порушив права позивача щодо отримання пенсії в належному розмірі.

Посилання апелянта на те, що з 01.08.2018р. їй фактично відбулося нове нарахування пенсії, а не її перерахунок, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки матеріалами справи підтверджується, що пенсія позивачу була призначена в січні 2009 року, у 2012 році відбулось переведення на пенсію за віком, а в подальшому відбувались перерахунки пенсії, а не нові призначення пенсії.

При цьому, положення статті 40 Закону №1058, згідно з якими у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, встановлюють умови обчислення розміру пенсії в разі її призначення у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності вимог позивача про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням середнього показника середньої заробітної плати за 2016 - 2017 роки.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

У зв`язку із відсутністю підстав для задоволення апеляційних вимог, відсутні також підстави для стягнення в користь апелянта (позивача) понесених судових витрат у виді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року в адміністративній справі №460/954/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
Т. І. Шинкар
Повний текст постанови складено 17.09.2019 року