Справа № 520/9266/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження по справі

13 вересня 2019 р. Справа № 520/9266/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник) до Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУ юстиції у Харківській області, третя особа Харківська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про 1) зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером обтяження - 12926087; 2) про зобов`язання Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУ юстиції у Харківській області внести відомості про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером обтяження - 12926087 у відповідні обліки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна,-

встановив:

З приєднаної до позову копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 (далі за текстом - Квартира) неодноразово накладався арешт.

При цьому, кожного разу арешт накладався у межах виконання рішень цивільних судів.

Так, 01.03.2010р. було зареєстровано арешт нерухомого майна - Квартири у межах виконання виконавчого листа Дзержинського районного суду по справі №2-970/09 від 11.06.2009р.

29.08.2012р. було зареєстровано арешт нерухомого майна - Квартири у межах виконання виконавчих листів Новозаводського суду м.Чернігова по справі №6-714/2012 від 21.03.2012р.

Окрім того, 17.11.2014р. було зареєстровано арешт нерухомого майна - Квартири за постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції №17263134 від 17.11.2014р.

Маючи намір вступити у спадщину, заявник, звернувся до ВДВС про зняття арешту з власного майна.

Листом Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУ юстиції у Харківській області від 12.08.2019р. на звернення заявника була надана відповідь, згідно з якою питання про зняття арешту має бути вирішено судом.

Ця обставина і послугувала причиною подання заявником адміністративного позову.

Проте, суддя не знаходить підстав для розгляду поданого позову у порядку адміністративного судочинства, адже арешт на Квартиру було накладено державним виконавцем у межах примусового виконання рішення суду по цивільній справі.

За цивільною судовою справою заявник є відповідачем, а відтак, підпадає під визначення боржника у розумінні ч.2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження".

Тому, у силу ч.1 ст.1 та ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" питання законності рішення державного виконавця про накладення арешту має вирішувались у порядку цивільного судочинства як форма судового контролю за виконанням рішення цивільного суду по цивільній справі.

Питання припинення дії юридичних наслідків рішення державного виконавця про накладення арешту на майно у межах примусового виконання рішення суду по цивільній справі також має вирішуватись у порядку цивільного судочинства, позаяк є похідним від такого рішення про накладення арешту.

Додатково суддя зважає, що серед вимог позову основною вимогою є зняття арешту з майна.

Вимога ж про зобов`язання ВДВС вчинити дії з приводу внесення відомостей у розумінні п.23 ч.1 ст.4 КАС України є похідною.

Оскільки арешт на Квартиру був накладений державним виконавцем під час виконання рішення цивільного суду у цивільній справі, саме рішення про накладення арешту заявником не оскаржується (рівня як не оскаржується і будь-яка бездіяльність державного виконавця), то і основна вимога позову про зняття арешту має вирішуватись у порядку цивільного судочинства як спосіб усунення перепон у використанні особою правомочностей власника.

Відтак, і похідна від неї вимога про зобов`язання ВДВС вчинити певні дії також має вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

Обставини закінчення або відсутності триваючого виконавчого провадження на правильність такого висновку судді не впливають, адже заявник звернувся до суду не як учасник виконавчого провадження, котрий оскаржує результати владної управлінської діяльності ВДВС, а як особа, котра має матеріальний інтерес вступити у спадщину (що підтверджується власним зверненням заявника від 12.08.2019р.).

Тобто дійсним предметом спору є захист майнового права приватної особи на набуття майна у власність, а не публічного права у зносинах з державним реєстратором.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №814/1754/16 (провадження №11-947апп18) прямо указано на необхідність з`ясування у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №826/5806/17 (провадження №11-290апп19) зазначено, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

У силу правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року по справі №344/10480/16-а (провадження № 11-140апп19) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За таких обставин суддя доходить до переконання про те, що ініційований заявником спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень - державного виконавця з приводу накладення арешту на майно, скільки приватного інтересу, який полягає у поновленні раніше набутого і у подальшому припиненого права власності на Квартиру.

Пунктом 1 ч.1 ст.170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за праивлами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 160, 161, 170, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Роз`яснити, що даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

3. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Роз`яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя О.В. Старосєльцева