Справа № 520/3553/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 р.Справа № 520/3553/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Рубан В.В., м. Харків) від 11.07.2019 року (повний текст складено 16.07.2019 р.) по справі № 520/3553/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання нечинною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинною та скасувати постанову № 0275/292/5НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2018 р., винесену Головним Управлінням Держпраці у Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/3553/19 позовну залишено без розгляду.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач оскаржує постанову № 0275/292/5НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2018 р., винесену Головним Управлінням Держпраці у Харківській області.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.04.2018 р. посадовими особами відповідача здійснено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 . За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт № ХК0275/292/5НД/АВ від 08.06.2018 р.

У зв`язку з цим, 21.06.2018 р. відповідачем винесено постанову № 0275/292/5НД/АВ/П/ТД-ФС, яку направлено позивачу засобами поштового зв`язку, а саме цінним листом з описом вкладення на юридичну адресу позивача: АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 050, в якому зазначено, що позивач особисто отримав оскаржувану постанову 25.06.2018 р. (а.с. 127).

В судовому засіданні представником відповідача заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим, що позивачем було пропущено строк звернення до суду.

Заперечуючи проти задоволення вказаного клопотання, представник позивача зазначив, що спірну постанову позивач не отримував, та про її існування дізнався лише 04.04.2019 р. після отримання постанови Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи від 31.03.2019 р., отже вважає, що строк звернення до суду не пропущений.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов до висновку, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 050, є належним доказом того, що позивач з 25.06.2018 р. був обізнаний про існування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області від 21.06.2018 р. № ХК0275/292/5НД/П/ТД-ФС.

В свою чергу, позовну заяву позивачем було надано до Харківського окружного адміністративного суду лише 09.04.2019 р., тобто, з пропущенням шестимісячного строку звернення до суд, оскільки строк звернення до суду закінчився в грудні 2018 р.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що 11.07.2019 р. під звукозапис судового засідання відповідач наголосив клопотання про залишення по даній справі позову без розгляду за нововиявленими обставинами. Нововиявленою обставиною відповідач вважає надане суду повідомлення про вручення позивачу оскаржуваної постанови № 0275/292/5НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2018 р., винесеної Головним Управлінням Держпраці у Харківській області. Під звукозапис судового засідання представник позивача наголосив, що позивачем не отримано копії: ані самих доказів, на які посилається відповідач (відповідачем порушено приписи частини 9 статті 79 КАС України), ані самого клопотання за нововиявленими обставинами (відповідач порушив приписи статті 364 КАС України).

З проводу наведених вище доводів апелянта колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З положень наведеної вище норми КАС України вбачається, що початок перебігу шестимісячного строку на звернення до суду пов`язується з двома обставина: 1) день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; 2) день, коли особа повинна була дізнатися про їх порушення.

При цьому, суд першої інстанції правильно вказав, що слово "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку чи питання про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском такого строку, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду за захистом порушених прав у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Судовим розглядом встановлено, що предметом спору у цій справі є винесена відповідачем 21.06.2018 р. постанова № 0275/292/5НД/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу на позивача. Спірну постанову направлено позивачу засобами поштового зв`язку, а саме цінним листом з описом вкладення на юридичну адресу позивача: АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 050, в якому зазначено, що позивач особисто отримав оскаржувану постанову 25.06.2018 р. (а.с. 127). Доказом того, що цим поштовим відправленням на адресу позивача було направлено саме постанову № 0275/292/5НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2018 р. є опис вкладення у цінний лист № 050.

Ані в суді першої інстанції, ані в доводах апеляційної скарги позивачем не спростовано відомостей, що містяться в повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення щодо дати отримання копії оскаржуваної ним постанови чи невідповідності підпису ОСОБА_1 , що свідчить про те, що повідомлення про вручення поштового відправлення є належним доказом, який свідчить про те, що порушення свого права позивач дізнався саме 25.06.2018 р. та саме з цієї дати починається перебіг шестимісячного строку звернення до суду.

Що стосується посилання апелянта на те, що відповідачем не дотримано вимог ст. 79 КАС України, зокрема, частин 4, 8, 9, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 4, 8, 9 ст. 79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

В свою чергу, згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

З матеріалів справи судом встановлено, що до відзиву на позовну заяву відповідачем, серед інших доказів, надано зокрема і копію поштового повідомлення про вручення рекомендованого відправлення за штрих-кодовим ідентифікатором № 050 (а.с. 127). Аналогічну копію цього доказу відповідачем долучено і до клопотання про залишення позову без розгляду (а.с. 90).

Таким чином, відповідачем приписи ст. 79 КАС України, в частині дотримання строків надання доказів порушено не було. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що приписами ст. 79 КАС України визначається порядок та строки подання доказів що стосується предмета спору, яким в межах цих правовідносин є постанова відповідача про накладення штрафу № 0275/292/5НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2018 р. В той же час, наданий відповідачем доказ (поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення за штрих-кодовим ідентифікатором № 050), є підтвердженням факту направлення спірної постанови та отримання цієї постанови особою, та в межах цих правовідносин, в першу чергу, впливає на вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

Що стосується посилання апелянта на те, що відповідачем порушено приписи ст. 364 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно зі ст. 364 КАС України, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява про перегляд, номер справи; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адреса електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3) ім`я (найменування) інших учасників справи; 4) судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими або виключними обставинами подається заява; 5) нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; 6) посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

До заяви додаються: 1) копії заяви відповідно до кількості учасників справи; 2) документ про сплату судового збору; 3) докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; 4) у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення; 5) клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу.

В апеляційні скарзі апелянт послався на те, що відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду користуючись процесуальним інститутом нововиявлених обставин. В свою чергу, ч. 4 ст. 361 КАС України встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таке твердження апелянта колегія суддів вважає помилковим, оскільки, на момент подання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду було відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили та могло бути предметом розгляду в межах провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При поданні цієї заяви (клопотання) відповідач не посилався на приписи, зокрема, ст. 361, 364 КАС України, а клопотання було подане до суду в межах прав відповідача, які надані йому п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 44 КАС України, яким передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати докази та подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Саме по собі зазначення відповідачем, що це є клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з нововиявленими обставинами не впливає на зміст та суть заявленого клопотання, а тому така заява (клопотання) не є заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в розумінні ст. 361 КАС України.

Враховуючи те, що копію оспорюваної постанови позивач отримав 25.06.2018 р., що підтверджується належним та допустимим доказом, а до суду першої інстанції він звернувся 05.04.2019 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/3553/19 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/3553/19 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 520/3553/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 16.09.2019 року