Справа № 120/2427/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 вересня 2019 р. Справа № 120/2427/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до записів в трудовій книжці він набув право на отримання пільгової пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з чим 18.01.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення відповідної пенсії. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 25.02.2019 за №20 відмовило позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, покликаючись на відсутність в нього достатнього пільгового стажу, наявність якого передбачена Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає відмову відповідача в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, оскільки факт його роботи на посадах зварювальника та електрозварювальника підтверджується відомостями, зазначеними в належним чином оформленій трудовій книжці, а також іншими доданими до заяви документами.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) в порядку статті 263 КАС України. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

15.08.2019 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема зазначили, що наданими позивачем документами для призначення пенсії підтверджується в повній мірі зайнятість на роботі передбаченої чинними Списками лише 8 років 2 місяці 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ".

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.01.2019 позивачу виповнилось 55 років (а.с. 6).

18 січня 2019 року позивач звернувся до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії (а.с. 9).

Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області було розглянуто заяву позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за вислугу років, за результатами розгляду якої було прийнято рішення від 12.02.2019 за № 2, яким підтвердила періоди роботи ОСОБА_1 з 15.04.1981 по 31.12.1981, з 01.09.1984 по 21.08.1992, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також відмовила в підтвердженні періоду роботи з 22.08.1992 по 18.11.1999, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення атестації робочих місць та зазначена професія зварник, за якою працював ОСОБА_1 в 1992, 1993 та з 1996 по 1998 роки не відповідає чинним на період роботи Спискам (а.с. 20).

За наслідками розгляду заяви позивача, Бершадським ОУПФУ Вінницької області було прийнято Розпорядження №20 від 25.02.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з посиланням на неможливість зарахувати до пільгового стажу період з 22.08.1992 по 18.11.1999, так як відсутні дані про проведення атестації робочих місць та зазначена професія зварник, за якою працював ОСОБА_1 в 1992, 1993 та з 1996 по 1998 роки не відповідає чинним на період роботи Спискам (а.с. 8).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналогічні положення містяться також в пункті «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (пункт 20 Порядку № 637).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно диплому серії "Г" № 343266 від 28 лютого 1985 року позивач в період з 1 вересня 1984 року по 28 лютого 1985 року навчався в Вороновицькому СПТУ-14 та закінчив повний курс технічного училища за професією електрогазозварювальника, здав кваліфікаційний екзамен, в зв`язку з чим йому присвоєно кваліфікацію електрогазозварювальника третього розряду (а.с. 13).

Згідно відомостей, що містяться в доданій до матеріалів справи копії трудової книжки колгоспника від 15.03.1984 за №1635189, позивач в 1981 році був прийнятий газозварником на роботу в КСП «Червона зірка» с. Голдашівка Бершадського району. Дане підприємство було неодноразово реорганізовано, а саме: колгосп "Червона зірка" був перейменований на КСП «Мрія», який в свою чергу перейменований на СГК «Дружба», а потім реорганізовано в ТОВ «Валерія» с. Голдашівка Бершадського району, яке 31.08.2006 було ліквідовано, що підтверджується архівною довідкою № 40 від 10.01.2019 виданою КП «Бершадський трудовий архів» та копією витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також трудова книжка колгоспника містить дані про те, що 18.11.1999 позивач звільнений з посади газоелектрозварювальника (а.с. 10).

Разом з тим, під час детального вивчення трудової книжки, судом було виявлено, що наказ про звільнення позивача з займаної посади газоелектрозварювальника датований 18.11.1998 та містить ознаки внесення виправлень його номеру. Одночасно, на сторінці 48 доданої до позовної заяви трудової книжки позивача (а.с. 11) міститься запис про прийняття 08.09.1998 позивача на роботу старшим кочегаром Голдашівської загальноосвітньої школи.

В контексті виявлених розбіжностей, суд також враховує, що позивачем на підтвердження наявності в нього необхідного пільгового стажу роботи до позовної заяви додав ряд архівних довідок КП "Бершадський трудовий архів" від 10.01.2019 за №37, №38, №39, які містять відомості про отриману позивачем заробітну плату під час роботи в ТОВ "Валерія" з 1981 року по 1998 рік.

Водночас відомостей про те, що позивач перебув в трудових відносинах з ТОВ "Валерія" в 1999 році матеріали справи не містять, натомість наявні в трудовій книжці розбіжності, з урахуванням інформацій, що міститься в архівних довідках, не дають змоги зарахувати до пільгового стажу позивача, період його роботи починаючи з 01.01.1999 року.

Крім того, суд критично оцінює посилання сторони відповідача на невідповідність посади, яку позивач обіймав в 1992, 1993 та з 1996 по 1998 роки чинним на період роботи Спискам, оскільки в трудовій книжці чітко вказано, що ОСОБА_1 в окреслені періоди обіймав посаду газозварювальника, робота за якою дає право на пільгову пенсію.

При цьому, надаючи оцінку посиланням сторони відповідача щодо не підтвердження періоду роботи після 1992 року на роботах із шкідливими і важкими умовами праці результатами атестації, суд вважає їх обґрунтованими і зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року (далі - Порядок), результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Згідно п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно п. 4 Порядку та підп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць, відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 442 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 24 квітня 2019 року у справа № 594/241/17 (провадження № К/9901/22149/18).

Таким чином, суд дійшов висновку що, період роботи позивача в ТОВ "Валерія" з 22.08.1992 не може бути зарахований до пільгового стажу, оскільки він не підтверджений висновками державної експертизи умов праці та жодних документів про проведення атестації на підприємствах, де працював позивач, до архівних установ не надходило.

За наведених обставин, позивач не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки в нього відсутній необхідний стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників - 12 років 6 місяців.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачеві у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю в останнього достатнього пільгового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Повний тест рішення складено: 16.09.2019.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна