Справа № 640/13104/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Ключковича В.Ю.,

Лічевецького І.О.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): ОСОБА_2 ,

від відповідача: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення доказу до подачі позовної заяви до Подільського районного суду м. Києва про зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

До Окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з заявою про забезпечення доказу до подання позовної заяви в якій просить суд:

- зобов`язати Подільський районний суд м. Києва невідкладно вжити всі необхідні заходи для збереження відео-доказу, а саме відеозаписів за 24 червня 2019 року з 09 год. 30 хв. по 10 год. 30 хв. з камер, що розміщені в каб.209 (голови суду Васильченко О.В.), зали судового засідання № 3, а також камери на якій видно пункт пропуску охорони центрального входу в суд Подільського районного суду м. Києва (адреса суду: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 21) на незалежний носій інформації та записати копію цього відео-доказу на СD-диск і невідкладно надіслати його або надати до суду, що проводить забезпечення доказу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неналежне встановлення судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, якою задовольнити її заяву про забезпечення доказів.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не дослідив надане до заяви про забезпечення доказів Положення про систему відеоспостереження в Шепетівському міському суді Хмельницької області від 19.04.2018 № 36/05-05 (з якого вбачається короткостроковість терміну зберігання відеозапису з камер спостереження суду) та дійшов помилкового висновку, що вказаний доказ є неналежним.

Апелянт зазначає, що вказаний доказ надає достатньо інформації про технічні обмеження систем в цілому, незалежно від того, де такі системи відео спостереження встановлені. Крім того, апелянт стверджує, що оскільки вказане Положення розміщено на офіційному сайті Шепетівського міського суду Хмельницької області, то такий доказ є належним та достовірним.

Посилання суду першої інстанції на те, що нею не було додано до заяви відповіді Подільського районного суду м. Києва на її звернення щодо надання відповідного відео-доказу ОСОБА_2 вважає безпідставним, оскільки вимогами чинного законодавства не передбачено надання заявником доказів щодо вчинення самостійних дій для забезпечення доказів. Крім того, апелянт звертає увагу суду, що вказана Подільським районним судом м. Києва у відповіді на її звернення інформація є недостовірною та не ґрунтується на нормах законодавства.

Таким чином, на переконання апелянта, нею було належним чином обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення доказів, натомість, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що заява є необґрунтованою, а підстави для її задоволення - відсутні.

Разом з цим, апелянт зауважує, що судом першої інстанції не було враховано мети, яку вона переслідувала звертаючись до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення доказів, а висновки, яких дійшов суд ухвалюючи оскаржуване рішення - не відповідають обставинам справи.

За наведених обставин, апелянт вважає ухвалу Окружного адміністративного суду про відмову у забезпеченні доказів від 25 липня 2019 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Від Подільського районного суду м. Києва до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява, відповідно до змісту якої суд заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та просить залишити без змін ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2019 року. Розглянути апеляційну скаргу за відсутності уповноваженого представника Подільського районного суду м. Києва.

У вказаній заяві В.о. Голови Подільського районного суду м. Києва вказуєт про те, що організаційне забезпечення діяльності місцевих загальних судів міста Києва, здійснюється ТУ ДСА України в місті Києві. Система відеонагляду, яка встановлена в суді обслуговується компанією, яка діє на підставі договору укладеного з ТУ ДСА України в м. Києві. Разом з цим, зауважує, що Подільський районний суд м. Києва не має фахівців, які можуть підтвердити або спростувати в повному обсязі справність системи відеоспостереження та надати необхідну інформацію. З огляду на викладене, суд у відзиві зазначає, що з питань повного підтвердження справності системи відеоспостереження заявнику необхідно звертатись до ТУ ДСА України в м. Києві, оскільки зберігання такої інформації не належить до повноважень суду.

Подільський районний суд м. Києва, який був належним повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини неявки останнього повідомив завчасно суд апеляційної інстанції.

Таким чином, з огляду на зазначене та враховуючи приписи ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за даною явкою.

Позивач у судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила суд її задовольнити.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту заяви про забезпечення доказу, звернення позивача до суду обумовлено тим, що позивач має намір у майбутньому звернутись до суду з позовом про визнання неправомірними дій працівника Подільського районного суду міста Києва (секретаря судового засідання), які виявилися в недотриманні останнім своїх обов`язків та порушили право ОСОБА_2 бути присутньою у судовому засіданні.

Заявник вказує, що зазначені дії держаного службовця було зафіксовано 24 червня 2019 року камерами відео-спостереження, що знаходяться в приміщені Подільського районного суду міста Києва. Водночас, враховуючи, що відео-запис на носіях інформації має обмежений (короткостроковий) термін зберігання (в середньому 18 днів), вона вважає, що вказані докази необхідно невідкладно забезпечити. Стверджує, що зазначений спосіб забезпечення доказів усуне можливість його втрати та зможе бути використаним для підтвердження її доводів, викладених у позові щодо неналежного виконання працівником суду своїх обов`язків.

Таким чином, на думку заявника, є усі підстави вважати, що відео-доказ може бути втрачено, з огляду на що, його потрібно забезпечити.

В якості доказів заявником було долучено до заяви про забезпечення доказів Положення про систему відеоспостереження Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, затвердженого наказом голови Шепетівського міськрайонного суду Хмільницької області від 19.04.2018 року №36/05-05.

Крім того, до апеляційної скарги ОСОБА_2 було надано відповідь Подільського районного суду від 03.07.2019 № 5/590/2018 на її заяву від 26.06.2019 про невідкладне записування відеодоказу про присутність в суді 24 червня 2019 року відповідно до змісту якої останній судом повідомлено, що інформація стосовно відвідувачів суду від 24 червня у будівлі суду за адресою : АДРЕСА_1 в системі відеонаглядку не зберіглася. Разом з цим, заявнику було роз`яснено, що зберігання такої інформації не належить до повноважень суду, а тому, з урахуванням викладеного, надання запитуваної інформації не вбачається за можливе.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, дійшов висновку, що заявником не доведено існування обставин, які свідчать про неможливість без вжиття додаткових заходів у подальшому витребування необхідних доказів, а тому вказана заява є необґрунтованою.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Згідно вимог статті 115 Кодексу адміністративного судочинства України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

За змістом частини 1 статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

З аналізу вказаних норм вбачається, що забезпечення доказів є спеціальним механізмом, який використовується для їх збереження.

Правовий інститут забезпечення доказів в адміністративному процесі застосовується у разі неможливості одержання (потенційної можливості втрати, знищення, псування засобів доказування) чи виникнення ускладнень у разі надання відповідних доказів під час судового розгляду справи.

При цьому, суд не має права вжити заходи забезпечення доказів з власної ініціативи. Процедура забезпечення доказів може бути ініційована лише учасником справи або особою, яка може набути статусу позивача.

Із наведеного випливає, що заявник повинен довести існування обставин, які свідчать про те, що подача відповідних доказів стане згодом неможливою або ускладненою.

Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що забезпечення доказів є спеціальним механізмом, який використовується для їх збереження. Підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення доказів є наявність підстав вважати, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим.

Таким чином, заявник повинен довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів стане згодом неможливою або ускладненою. Суд не може здійснити заходи по забезпеченню доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб`єкта доказування.

Водночас, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного розгляду справи, позивачем не доведено наявність обставин, які свідчать про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, що свідчить про відсутність підстав для забезпечення доказів.

Так, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на Положення про систему відеоспостереження Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, затвердженого наказом голови Шепетівського міськрайонного суду Хмільницької області від 19.04.2018 року №36/05-05, з огляду на те, що вказаний доказ не містять інформацію щодо предмета доказування, а тому відповідно до приписів ст. 73 КАС України є неналежним доказом.

Разом з цим, колегія суддів також враховує, що відповідно до приписів ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У свою чергу, заявником не надано жодних доказів, якими визначено строки зберігання записів системи відео спостереження саме у Подільському районному суді м. Києва на носіях (жорсткому диску).

Отже, зі змісту вказаного Положення не можливо встановити дійсні обставини справи, а саме наявність очевидної небезпеки втрати доказів, які заявник просить суд забезпечити, а тому згідно з положеннями ст. 75 КАС України такий доказ є недостовірним.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що згідно з приписами ст. 99 КАС України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Проте, вказана копія електронного доказу не засвідчена завником у встановленому законом порядку.

З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що суд не може здійснити заходи по забезпеченню доказів шляхом їх витребування лише з тих підстав, що заявник має намір використати такий доказ на підтвердження обґрунтованості своїх доводів викладених у позові, який лише має намір подати.

Суд наголошує, що вжиття заходів забезпечення доказів є можливим виключно внаслідок доведення заявником існування обставин, які свідчать про те, що подача відповідних доказів стане згодом неможливою або ускладненою.

Водночас, як стверджує сам апелянт необхідність вжиття заходів забезпечення відповідних доказів обумовлена скороченими терміном зберігання цих доказів, а саме в середньому 18 днів та разом з цим, просить забезпечити витребування доказів з моменту виникнення яких сплинув майже тримісячний термін.

Отже, з наведеного слідує, що навіть якщо збереження відповідних доказів дійсно має скорочені строки, що обумовлює необхідність вжиття заходів по їх забезпеченню, то станом на час розгляду даної апеляційної скарги відповідні докази вже мають бути втраченими, що відповідно унеможливлює їх отримання та виконання відповідного рішення суду про їх забезпечення.

В іншому ж випадку, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений можливості подати клопотання про витребування доказів судом у порядку статті 80 КАС України під час вирішення його позову.

Так само, суд може збирати докази з власної ініціативи на підставі частин першої та четвертої статті 9, частини другої статті 65, частини третьої статті 77, пунктів 7, 8, 13 частини другої статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що Подільським районним судом м. Києва офіційно повідомлено про те, що відповідні докази, які заявник просить забезпечити у цьому суді відсутні та підстави не приймати відповідну інформацію до уваги у суду апеляційної інстанції відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів, оскільки позивачем не наведено обставин та фактів, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 150-151, 242-244, 250, 271, 272, 287, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді В.Ю. Ключкович
О.І. Лічевецький
Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17 вересня 2019 року