Справа № 320/1034/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1034/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державного казначейства України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №UA100210/2018/000092/1 від 24 грудня 2018 року про коригування митної вартості автомобіля марки "AUDI A4 AVANT Ambient", 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA100210/2018/00617 від 24 грудня 2018 року;

- зобов`язати відповідача підготувати та направити висновок про повернення з Державного бюджету України позивачу сум надмірно сплачених митних платежів в розмірі 60156,41 грн за митне оформлення вказаного автомобіля та подати його для виконання ГУ ДКС України у м.Києві.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС №UA100210/2018/000092/1 від 24 грудня 2018 року про коригування митної вартості автомобіля марки "AUDI A4 AVANT Ambient", 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 та картки відмови в прийнятті митної декларації №UA100210/2018/00617 від 24 грудня 2018 року. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що до митного оформлення було подано рахунок без перекладу на українську мову, не надано банківські платіжні документи, що стосуються імпортованого товару, не подано митної декларації країни відправлення, а також страхові та перевізні документи, які б підтверджували вартість перевезення оцінюваного товару, а відповідно до офіційного довідника ринку Європи каталогу SCHWACKE вартість імпортованого товару позивачем була занижена, що мало наслідком прийняття правомірного рішення про коригування митної вартості.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що в поданих ним до митного оформлення документах були відсутні будь-які розбіжності, а числові значення митної вартості були підтверджені належними документами, а витребування відповідачем додаткових документів було необґрунтованим, оплата за імпортований товар здійснювалась із застосуванням готівкових коштів, що виключає можливість оформлення платіжних документів фінансової установи, вартість товару підтверджується рахунком-фактурою, а при застосуванні бази SCHWACKE відповідачем не було враховано, що імпортований автомобіль був у користуванні та мав пошкодження внаслідок ДТП, а тому оскаржувані рішення відповідача не можуть вважатись обґрунтованими.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавала. В суді першої інстанції її позиція обґрунтовувалась тим, що повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов`язання здійснюється у визначеному законодавством порядку на підставі висновків митного органу за відповідними платежами.

В силу положень п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від всіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Інформацію про призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження отримано сторонами 14 та 15 липня 2019 року засобами поштового зв`язку, та з цієї дати до моменту розгляду справи по суті жодних заяв щодо переходу розгляду справи у відкрите судове засідання до суду не надходило.

Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2018 року на територію України через Львівську митницю ДФС прибув автомобіль Audi A4 Avant, номер транспортного засобу - OG-GX 343, рік випуску - 2012.

За наслідком огляду ввезеного товару, складено акт про проведення митного огляду товарів від 12 грудня 2018 року №UA209060/2018/70889 (а.с.87), відповідно до якого товар переміщувався самовивозом, транспортний засіб містить пошкодження, зокрема, лакофарбового покриття, лівих передніх та задніх дверей, лівого переднього та заднього крила, елементів ходової, сколи по кузову, спрацювання подушки безпеки.

З метою митного оформлення вказаного товару, декларантом було подано митну декларацію від 23 грудня 2018 року №UA100210/2018/446027 з визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною договору у розмірі 2700,00 Євро (еквівалент 84545,35 грн), до якої було додано договір купівлі-продажу уживаного автомобіля від 22 листопада 2018 року, акт про проведення митного огляду товарів від 12 грудня 2018 року №UA209060/2018/70889, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір про надання послуг митного брокера, висновок про походження товару, фото авто, сертифікат відповідності, паспортні документи фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України та що містить інформацію про місце проживання в Україні.

Перелік поданих декларантом документів наведений в картці відмови №UA100210/2018/00617 (а.с.83).

За результатом розгляду наведених документів, 24 грудня 2018 року посадовою особою відповідача прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100210/2018/000092/1 (а.с.81), в графі 31 якого наведено обставини його прийняття, а саме подані для підтвердження митної вартості товару документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме, відповідно до ч.2 ст.53 МК України: не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; не надано транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару. Внаслідок наведених обставин, декларанту запропоновано подати до митного органу: рахунки про здійснення платежів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи); копію митної декларації країни відправлення. Внаслідок ненадання витребуваних митницею документів, за відсутності належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 МК України з використанням офіційного довідника ринку Європи каталогу SCHWACKE, внаслідок чого встановлено, що вартість імпортованого товару становить 8650,00 Євро.

На підставі вказаного рішення про коригування митної вартості товару, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100210/2018/00617 (а.с.83).

Вважаючи наведені рішення та картку відмови протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого транспортного засобу, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за транспортний засіб.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, яким врегульовано відносини, пов`язані із справлянням митних платежів.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед іншого, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст.257 МК України).

В силу ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, згідно з ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, лише у випадку, якщо документи, що надані при митному оформленні товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні підстави для надання додаткових документів на вимогу митного органу.

Митний орган має право відійти від визначених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі недоліки не дозволяють митному органу повноцінно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. При цьому, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

З матеріалів справи вбачається, що разом із митною декларацією позивачем подавались відповідні документи, зокрема, договір купівлі-продажу уживаного автомобіля від 22 листопада 2018 року (а.с.16), акт про проведення митного огляду товарів від 12 грудня 2018 року №UA209060/2018/70889 (а.с.87).

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55 МК України).

Відповідно до ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вбачається, що відповідач не погодився з застосуванням позивачем методу визначення митної вартості, оскільки декларантом не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; не надано транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару.

Колегія суддів звертає увагу, що з договору купівлі-продажу уживаного автомобіля від 22 листопада 2018 року (а.с.16), переклад якого міститься в матеріалах справи (а.с.122) вбачається, що вартість імпортованого автомобіля становить 2700,00 Євро, була сплачена готівкою та продавець підтверджує отримання цих коштів.

У випадку розрахунку готівковими коштами за придбаний товар, позивач не міг мати жодні банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, оскільки розрахунок за придбаний товар не проводився через банківські чи фінансові установи.

Щодо наявності транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до акту про проведення митного огляду товарів від 12 грудня 2018 року №UA209060/2018/70889 (а.с.87), державним інспектором Борисенком Т.О. встановлено, що переміщення товару здійснювалось шляхом самовивозу, що виключає оформлення декларантом перевізних документів та спростовують необхідність подання документів про вартість перевезення оцінюваного товару.

Крім того, згідно з висновком експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 03 січня 2019 року №755/19-54 (а.с.34) вартість імпортованого позивачем автомобіля з урахуванням витрат на його відновлення, без врахування ВТВ, складала 81430,98 грн, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 03 січня 2019 року становить 2567,66 Євро.

Таким чином, заявлена позивачем у митній декларації митна вартість вказаного транспортного засобу визначена позивачем за основним методом - за ціною договору купівлі-продажу уживаного автомобіля від 22 листопада 2018 року (а.с.16).

В силу вимог ст.55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до п.2.1 яких в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №816/1199/15-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В той же час, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не вбачається, що застосування резервного методу визначення митної вартості на підставі інформації з офіційного довідника ринку Європи каталогу SCHWACKE здійснювалось із врахуванням індивідуальних ознак товару, у т.ч. пошкоджень автомобілю внаслідок ДТП, що зафіксовано актом про проведення митного огляду товарів від 12 грудня 2018 року №UA209060/2018/70889 (а.с.87). Відповідач не здійснив повне порівняння характеристик товарів, що вплинуло на обґрунтованість взяття ним до уваги даних авто з іншими технічними характеристиками та, відповідно, його вартості.

Розбіжність вартості імпортованого позивачем товару у договорі купівлі-продажу уживаного автомобіля від 22 листопада 2018 року (а.с.16) та висновку експертного дослідження від 03 січня 2019 року №755/19-54 (а.с.34) не впливає на вартість товару, що була фактично сплачена позивачем, при цьому вартість транспортного засобу у вказаному висновку експертного дослідження є нижчою, ніж визначена у договорі купівлі-продажу та зазначена в митній декларації, що виключає заниження позивачем митної вартості придбаного товару.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на не подання позивачем до митного оформлення перекладу українською мовою документів, що були надані митному органу, оскільки наведені обставини не були покладені в основу прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, що оскаржується позивачем.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA100210/2018/000092/1 від 24 грудня 2018 року прийняте митним органом необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, порушують права позивача, як суб`єкта декларування, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, так само як і прийнята на підставі нього картка відмови в прийнятті митної декларації №UA100210/2018/00617.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача підготувати та направити висновок про повернення з Державного бюджету України позивачу сум надмірно сплачених митних платежів в розмірі 60156,41 грн за митне оформлення вказаного автомобіля та подати його для виконання ГУ ДКС України у м.Києві, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 12 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма