Справа № 120/1255/19-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1255/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

11 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В. ,

за участю: секретаря судового засідання: Ткача В.В.

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: Салецького І.О, Хмарського Р.В.

третьої особи: Чубенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Свято-Різдва Богородиці Релігійної громади села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Свято-Різдва Богородиці Релігійної громади села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №40 від 02.04.2019, винесений Управлінням у справах національностей та релігій Вінницької ОДА "Про реєстрацію Статуту Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с.Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної церкви, у новій редакції";

-відновити державну реєстрацію статуту Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с.Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної церкви.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Свято-Різдва Богородиці Релігійної громади села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - закрито.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і як наслідок невірного її вирішення, просить ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що підставою для подання даного позову слугувала виключно та обставина, що відповідачем при прийнятті спірного рішення не дотримано вимог закону, оскільки на останнього як на суб`єкт владних повноважень, що наділений правом здійснювати реєстраційні дії, покладено обов`язок перевіряти повноту наданих документів та достовірності фактів та подій, викладених в поданих на реєстрацію документах.

19.07.2019 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просить відмовити у її задоволенні.

Треті особи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити. В свою чергу, представники відповідача та представник третьої особи- Свято-Різдва Богородиці Релігійної громади села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України) заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.05.1992 здійснено первинну державну реєстрацію Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с.Четвертинівка Тульчиснької єпархії Української Православної Церкви.

02 квітня 2019 року наказом №40 Управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА "Про реєстрацію Статуту Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с.Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної церкви, у новій редакції" зареєстровано статут Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с. Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви у новій редакції зі зміною найменування на Релігійна організація "Свято-Різдва Богородиці релігійна громада села Четвертинівка Тростянецького району Української Православної Церкви (Православної Церкви України)".

Реєстрація проведена на підставі рішення загальних зборів Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с. Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви від 27 лютого 2019 року.

Не погоджуючись із спірними реєстраційними діями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не є публічно-правовим спором у розумінні КАС України, оскільки стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить зі слідуючого.

Згідно частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа-це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень-орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

За правилами п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 червня 2019 року (справа № 344/10480/16-а) та від 04 червня 2019 (справа №826/4204/18), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Таж у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду зазначено, що під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Як встановлено колегією суддів, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, хоч і мав владні - управлінські повноваження (в частині зареєструвати або відмовити у реєстрації змін до статуту релігійної громади), проте факт здійсненої реєстрації обумовлений наданими для такої реєстрації документами. В свою чергу, позивач власне і доводить відсутність повноважень у особи, яка подала заяву та документи для внесення змін до статуту, оспорює порядок та спосіб скликання парафіяльних зборів та право участі у них, повноваження приймати рішення про внесення змін до статуту.

Отже, наданню правової оцінки наказу суб`єкта владних повноважень передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійної організації - Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с. Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви. Окрім того, оскаржуване рішення зачіпає не лише права та інтереси позивача, а й Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с. Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви.

Відтак, в даному випадку спір виник саме між засновниками, членами Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с. Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви та релігійною громадою, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування, найменування, юридичну адресу та керівника Свято-Різдва Богородиці релігійної громади с. Четвертинівка Тростянецького району Тульчинської єпархії Української Православної Церкви, подавши заяву про реєстрацію змін.

Приватноправові відносини в даному спорі вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 у справі №806/3462/14 (провадження № К/9901/4706/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.07.2006р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З огляду на наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі та роз`яснення позивачу, що даний спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.2, 4, 19, 238, 242, 243, 250, 304, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 вересня 2019 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.