Справа № 520/3563/19
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 р.Справа № 520/3563/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 (повний текст складено 24.05.2019, головуючий суддя І інстанції Зоркіна Ю.В., м.Харків) по справі № 520/3563/19 за позовом ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Харкова про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Ленінського районного суду м. Харкова, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ в. о. голови Ленінського районного суду м. Харкова Вікторова В. В. № 07-01/77 від 10.12.2018 Про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік відповідно до рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності положень частин третьої, десятої статті 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік з 04 грудня 2018 року про виведення посадового окладу судді 17620 та введення посадового окладу судді в розмірі 26430 грн.;

- зобов`язати Ленінський районний суд м. Харкова здійснити розрахунок та внести зміни до штатного розпису Ленінського районного суду м. Харкова на 2018 рік з 04 грудня 2018 року щодо посадового окладу судді, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на певний період часу;

- стягнути з Ленінського районного суду м. Харкова судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідачем всупереч Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 не встановлено в оскаржуваному наказі розмір суддівської винагороди у розрахунку 15 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України "Про Державний Бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 залишено без задоволення адміністративний позов.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Доводи апеляційної скарги мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступного.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з 22.01.2010 по теперішній час працює на посаді суді Ленінського районного суду міста Харкова.

Інформація щодо проходження нею кваліфікаційного оцінювання в матеріалах справи відсутня, а сторонами не надано.

Наказом в.о. голови Ленінського районного суду м.Харкова від 10.12.2018 № 07-01/77 «Про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік» відповідно до рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2018 від 04.12.2018 внесено зміни до штатного розпису на 2018 рік з 04.12.2018, затвердженого начальником територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області. Зокрема: виведено посадовий оклад судді 17620,00 грн. (кількість штатних одиниць-11) та введено посадовий оклад судді 26430,00 грн. (кількість штатних одиниць-11).

Не погоджуючись з вищевказаним наказом позивач звернулася до суду.

Залишаючи без задоволення адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір посадового окладу судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання та не підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), станом на 04.12.2018 складає 15 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з частиною першої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до пункту 22 Розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

За правилами пункту 23 наведеного Розділу до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ).

В свою чергу, частиною третьою статті 133 Закону № 2453-VI обумовлено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правових позицій, викладених Верховним Судом у справі № 820/1853/17 та інших подібних справах, норма частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI є бланкетною, оскільки визначає лише кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір мінімальної заробітної плати, який необхідний для цього. З огляду на це, необхідно звернутися до інших законів, які встановлюють розмір мінімальної заробітної плати. Такі норми доповнять частину третю статті 133 Закону 2453-VI і становитимуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді.

Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення, а саме пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01.01.2017), яким встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Наслідком таких змін Законом № 1774-VIII стала зміна розрахункової величини з мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум, яка стала застосовуватися до розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата, а також до розрахунку інших платежів та санкцій.

Таким чином, з прийняттям Закону № 1774-VIII зміни зазнала лише розрахункова величина у формулі розрахунку розміру суддівської винагороди.

Рішенням від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), зокрема, положення частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII. За змістом резолютивної частини вказаного Рішення, це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018 положення частин третьої, десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 не вирішувалось питання розрахункової величини, яка підлягає застосуванню при розрахунку посадового окладу суддів.

Так само, Конституційним Судом України у вказаному рішенні не спростовано правових висновків судів стосовно того, що положення ст.133 Закону № 2453-VI є бланкетними.

Більше того, Закон України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Конституційним Судом України не переглядався на предмет його неконституційності.

Отже, положення про зміну розрахункової величини у формулі розрахунку розміру суддівської винагороди (з мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум для працездатної особи з 01 січня відповідного року) не визнаний неконституційним, а тому на час прийняття відповідачем оскаржуваного наказу є чинними та такими, що підлягають застосуванню.

Додатково колегія суддів відмічає, що з 04.12.2018 (з дня ухвалення Конституційним Судом України вищевказаного рішення) оскаржуваним наказом в.о. голови Ленінського районного суду м.Харкова від 10.12.2018 № 07-01/77 «Про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік» встановлено посадовий оклад судді у розмірі 26430,00 грн., який дорівнює 15 розмірам прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2018, оскільки у 2018 році розмір такого мінімуму з 01.01.2018 становив 1762,00 грн.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову позивача, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 по справі № 520/3563/19 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 по справі № 520/3563/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова