Справа № 639/5970/19
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №639/5970/19
Провадження №2-а/639/233/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Волкової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Телятника Віктора Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з адміністративним позовом до відповідача інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Телятника В.М., в якому просить суд скасувати винесену 20.08.2019 року відповідачем постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №632685 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; визнати незаконність дій відповідача під час зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 20.08.2019 відповідачем відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №632685. Відповідно до винесеної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 та ч.1 ст.126 КУпАП. Як зазначено в постанові, позивач керував транспортним засобом з непрацюючими ліхтарями стоп сигналів та не мав водійського посвідчення, чим порушив п.п. 31.6 та.2.1 ПДР. Позивачу поставлено в обов`язок сплатити штраф в розмірі 425 грн. Так, позивач вказує, що 20.08.2019 року, приблизно о 04 годині 50 хвилин, він перебуваючи за кермом автомобілю Skoda Felicia АХ7586СА, перебував в районі ст. метро «Наукова» в м. Харкові, разом із ним в автомобілі сиділа його знайома ОСОБА_3 та її подруга. В цей час до них в автомобіль стали намагатися вдертися незнайомі їм чоловіки. Розуміючи, що він фізично не зможе вчинити їм опір, позивач одразу завів двигун та поїхав в напрямку вул. Клочківській, потім звернув на вул. Лопанську, де біля будинку №31 його автомобіль зламався. В цей час позивач побачив, що ззаду нього їде якийсь автомобіль, вони всі, злякавшись, вибігли з автомобілю та відбігли поодаль. Тільки потім позивач побачив, що до його автомобілю під`їхав автомобіль патрульної поліції. Тоді позивач з ОСОБА_4 підійшли до автомобілю.Відповідач повідомив позивачу, що вони бачили як він їхав та помітили, що в нього не світяться ліхтарі стоп-сигналів. На що позивач йому заперечив, адже вони працювали та після його зупинки продовжували горіти габаритні вогні. На це відповідач повідомив позивачу, що йому достатньо того, що він бачив і нічого перевіряти не буде, та попросив позивача передати йому водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На той час, через вищеописану ситуацію, яка дуже злякала позивача та його знайомих, він не зовсім розумів, що відбувається, але як законослухняний громадянин підкорювався вимогам поліцейського. Ознайомившись з документами, відповідач попрохав позивача надати йому паспорт громадянина України. На той час у позивача паспорта не було, в зв`язку з чим відповідач став вимагати від нього, щоб хтось з рідних скинув на телефон паспортні дані. Відповідач цій вимозі також підкорився та виконав її. Зателефонував ОСОБА_5 , яка на його електронну адресу вислала фото паспорту, дані з якого відповідач переписав собі, наказав чекати його та направився до свого автомобілю. Через декілька хвилин відповідач повернувся та пояснив, що відносно позивача складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №632685, наказав підписати її, що позивач й зробив, навіть не читаючи її, після чого йому була вручена копія цієї постанови. На той час позивач ще перебував в стані сильного хвилювання через напад, а також через дії поліцейських, які почали безпідставно його звинувачувати в порушенні правил дорожнього руху, тому заперечити їм нічого не міг. В цей же день, коли позивач вже знаходився вдома та відійшов від стресу, він прочитав зазначену постанову та зрозумів, що його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, які він не вчиняв, що було зроблено відповідачем навмисно та з грубим порушенням чинного законодавства. Всі освітлювальні прибори автомобілю, яким керував позивач, знаходилися та знаходяться в технічно справному стані та працюють. Окрім того, у нього було при собі водійське посвідчення, яке він в присутності ОСОБА_6 , надав відповідачу для ознайомлення, але відповідач навмисно став у нього вимагати паспортні дані для того, щоб притягнути його до адміністративної відповідальності, нібито за відсутність водійського посвідчення, що позивачу стало зрозуміло вже пізніше. Позивач вважає, що це було зроблено відповідачем через відчуття своєї безкарності та за для забезпечення штучного підвищення своїх показників. Фактичний розгляд матеріалів, всупереч ч.1 ст.268 КУпАП, відбувався без участі позивача, внаслідок чого були порушено його права на захист. Таким чином, відповідачем було складено незаконну постанову з фактами викладеними в ній, що не відповідають дійсності. Позивач зазначає, що відповідач, при складанні постанови, не керувався жодними допустимим доказами, які б підтверджували його вину в скоєнні адміністративного правопорушення, та, окрім цього, порушив процесуальний порядок її складення.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.09.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Телятника Віктора Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Призначено судове засідання.

В судове засідання 12.09.2019 року позивач ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП у Харківській області ДПП лейтенант поліції Телятник В.М. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 222 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015, змісту ст.258 КУпАП станом на дату винесення рішення Конституційним Судом України, змісту ст.258 КУпАП України станом на дату винесення рішення по цій справі, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі №379/758/15-а (К/800/37207/15).

Суд також звертає увагу, що в Додатку №4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено форму запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.09.2019 року роз`яснено відповідачу його право подати відзив та наслідки ненадання відзиву, однак відповідач зазначеним правом не скористався, у зв`язку з чим суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як вбачається з копії постанови серії ДП18 №632685 від 20.08.2019 року, яка знаходиться в матеріалах справи, інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП у Харківській області ДПП лейтенантом поліції Телятником В.М. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В тексті постанови зазначено обставини правопорушення, а саме, що 20.08.2019 року о 05 годині 04 хвилин у м. Харкові по вул. Лопанська, 31 водій рухався на ТЗ «Skoda Felicia», д.н.з. НОМЕР_1 з непрацюючими ліхтарями стоп сигналів, під час перевірки документів не мав при собі водійського посвідчення, чим порушив п.п. 31.6 та.2.1 ПДР України (а.с.15).

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно зі ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки оскаржувана постанова винесена безпосередньо на місці правопорушення, незважаючи на заперечення позивача про це, вона не може бути визнана правомірною. Крім того, у зв`язку з діями відповідача при складанні оскаржуваної постанови позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не спростовано відповідачем в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено будь-яких доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи. Відповідач повідомлявся про судове засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надавав та не довів правомірність винесеної постанови відносно позивача, наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання дій відповідача протиправними, позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає, а належним та ефективним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є скасування оскаржуваної постанови.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 121, 126, 185, 222, 247, 251, 256, 258, 268 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції Телятника Віктора Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №632685 від 20.08.2019 року на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 27.01.2012 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №2 УПП у Харківській області ДПП лейтенант поліції Телятник Віктор Миколайович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Суддя Н.В.Баркова