Справа № 320/7009/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7009/18 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Лук`янчук М. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2018 р. № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що починаючи з 06.11.2017 р. не є суб`єктом підприємницької діяльності та не здійснює будь - яку господарську діяльність.

До того ж, 01.06.2018 р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір оренди, відповідно до умов якого, наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове короткострокове користування кафе-бар «Шашлична», по АДРЕСА_1 , загальною площею 180 м2 на строк до 28.02.2016 року. Тобто позивачем було здано в оренду приміщення, де фактично було проведено перевірку.

Отже, враховуючи вищевикладене, станом на момент перевірки, позивач, за її твердженням, до діяльності кафе-бару «Шашлична» по АДРЕСА_1 не мала жодного відношення, а отже і не може нести відповідальність за будь - які порушення, якщо такі мали місце.

В свою чергу, в порушення абз. 1-4 п. 81.1 ст. 81 ПК України апелянту перед початком перевірки не було вручено: направлення на проведення; копію наказу про проведення перевірки; службових посвідчень посадових осіб відповідача.

Також апелянт зазначає про невручення акту перевірки. Про проведення перевірки позивач дізналась, ознайомившись із матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності № 368/1642/18, коли отримала судову повістку про виклик її до суду на 14.12.2018 року для розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Також апелянт вказує, шо зазначена в акті перевірки продавець ОСОБА_4 не має жодного відношення до позивача, оскільки не укладала будь - яких трудових чи інших договорів цивільно правового характеру із нею. Тому посилання в акті перевірки на ОСОБА_4 як представника позивача апелянт вважає безпідставним.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 30.08.2019 р. за вх. № 31821, у якому відповідач повністю підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що позивач здійснювала діяльність, яка містить ознаки господарської, не будучи суб`єктом підприємницької діяльності.

Також відповідач вважає спростованими судом першої інстанції доводи апелянта в частині надання приміщення в оренду на підставі договору від 01.09.2018 р. внаслідок того, що ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_5 не були фізичними особами-підприємцями.

З посиланням на відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач погоджується з доводами апелянта в частині того, що ФОП ОСОБА_2 припинила свою діяльність 06.11.2017 р.

На підставі ч. 1 ст. 78 КАС України колегією суддів не досліджується факт припинення діяльності ФОП ОСОБА_2 з 06.11.2017 р. та належності їй приміщення, де здійснювалась перевірка, оскільки ці обставини повністю визнаються сторонами у справі, в тому числі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 12.09.2019 р.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 01.07.1999 р. була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець та перебувала на податковому обліку у Кагарлицькому відділенні Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Видами господарської діяльності позивача за КВЕД були: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код КВЕД - 56.10) та обслуговування напоями (код КВЕД - 56.30 - основний).

З повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця вбачається, що 06.11.2017 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 4000638 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2

Контролюючим органом проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції, про що складено акт від 10.10.2018 р. № 470/10-36-40/.

За результатами перевірки встановлені порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481), у зв`язку з чим податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 14.11.2018 р. № , відповідно до якого на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України та абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюну» у розмірі 17000, 00 грн.

Перевіркою встановлено факт реалізації пляшки слабоалкогольного напою «Смак Ром Кола» об`ємом 0, 33 л., міцністю 8 % об., виробництва ПрАТ «Бершадський комбінат», дата виробництва 14.05.2018 р., по ціні 30, 00 грн. за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено ст. 15 Закону № 481.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 14 ст. 15 Закону № 481 передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За порушення норм закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000, 00 гривень.

Згідно п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі - Порядок № 790).

Пунктом 5 Порядку № 790 передбачено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у разі, коли фізична особа-підприємець займається торгівлею товаром, визначеним Законом № 481 без наявності спеціального на це дозволу, до такої особи встановлюються штрафні санкції у розмірі від 17000, 00 грн.

При цьому, судом першої інстанції достеменно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.11.2017 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 4000638 про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 .

Натомість, суб`єктами застосування положень ч. 2 ст. 17 Закону № 481 є суб`єкти господарювання.

Відповідальність фізичних осіб без відповідного статусу регламентована ст. 164 КУпАП, відповідно до ч. 1 якого провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

За цих обставин, відповідачем невірно кваліфіковано порушення за вказаною нормою Закону № 481.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обставинами справи не спростовується вина позивача у здійсненні господарської діяльності без отримання відповідної ліцензії, однак предметом оскарження є ППР про накладення штрафу на позивача як суб`єкта господарювання, натомість, такий статус у позивача не підтверджується матеріалами справи.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом приймаються в якості належних.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 139 КАС України наявні також підстави для перерозподілу судових витрат шляхом стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 1762, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення від 14 листопада 2018 року № .

Стягнути з Головного управління ДФС у Київській області (, місцезнаходження: 03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, 5а) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762, 00 гривень (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 12.09.2019 р.)