Справа № 560/718/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/718/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

12 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року (місце ухвалення рішення м. Хмельницький, повний текст рішення складено 30.05.2019) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області в якому просила визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 16.11.2018 № про застосування фінансових (штрафних) санкцій за несвоєчасну сплату авансових внесків єдиного податку у сумі 2880,00 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що перед тим як отримати оскаржуване податкове повідомлення-рішення, вона отримувала податкову вимогу від 28 серпня 2018 року №34437-17, яку було оскаржено до ДФС. За результатами розгляду скарги ДФС повідомило, що вимога вважається відкликаною, а податковий борг станом на 26.10.2018 відсутній. Вказала, що в цей самий час, тобто у період розгляду на рівні ДФС України скарги на податкову вимогу (а саме з 17 жовтня 2018 року по 05 листопада 2018 року), Дунаєвецьке управління ГУ ДФС у Хмельницькій області, порушуючи вимоги пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, ініціювало проведення камеральної перевірки, про що свідчить складений акт камеральної перевірки від 29.10.2018 № 11/2201/5106/. Зазначала, що надсилала заперечення на акт перевірки, однак на її користь жодного аргументу не розглянуто. Також вказує, що не погоджується із сумою боргу по сплаті авансових внесків по єдиному податку в сумі 5760 грн, та сумою фінансових санкцій 2880 грн, визначених фіскальним органом при проведенні камеральної перевірки, а також недотримання фіскальним органом при розгляді скарги на спірне податкове повідомлення рішення строків розгляду скарги. Крім цього зазначає, що як платник єдиного податку другої групи, у 2016 та 2017 роках сплачувала єдиний податок у розмірі 20 відсотків від мінімальної заробітної плати, відповідно рішення Балинської сільської ради від 27 січня 2016 року №2.7-3/2016, яке набрало чинності з 01.02.2016, а також відповідно рішення Балинської сільської ради від 22 грудня 2016 року № 3.10-9/2016, але при цьому Балинська сільська рада офіційно не оприлюднювала свого рішення до 15 липня року, що передує бюджетному періоду і крім того прийняла відповідні рішення із значним запізненням строків визначених ПК України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року та ухвалити нову постанову, якою повністю задовольнити вимоги адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач провів камеральну перевірку податкових зобов`язань, які були на той час неузгоджені, оскільки проходила процедура адміністративного оскарження податкової вимоги про наявність боргу по фінансовим санкціям по єдиному податку, що суперечить підпунктам 78.1.5, 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України. Апелянт вважає, що відповідачем було порушено норми ПК України при розгляді заперечень на акт перевірки, а отже прийняв незаконне податкове повідомлення-рішення. Позивачка зауважила, що відповідачем не наведено жодного аргументу на підтвердження законності своїх дій стосовно нарахування штрафних санкцій по сплаті авансових внесків по єдиному податку, не дотримано при розгляді скарги на спірне податкове повідомлення рішення строків розгляду скарги.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 01.07.2015 перебуває на спрощеній системі оподаткування, 2-га група платника єдиного податку, ставка - 20% розміру мінімальної заробітної плати, господарська діяльність - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, код згідно КВЕД - 47.11 (а.с. 28).

Заступником начальника відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Дунаєвецького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області 29.10.2018 проведена камеральна перевірка платника єдиного податку ОСОБА_1 з питання несвоєчасної сплати авансових внесків по єдиному податку за квітень-грудень 2017 року, якою встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 ПК України, та складено Акт №11/2201/5106/ від 29.10.2018 (далі - Акт від 29.10.2018) (а.с. 50-51).

Згідно з висновком Акту від 29.10.2018, відповідно до п. 122.1 ст. 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичного особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені Податковим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до Кодексу.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 16.11.2018 № , відповідно до акта 11/2201/5106/ встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб визначеного п. 295.1 ст. 295 ПК України та на підставі п. 122.1 ст. 122 ПК України за затримку 111 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов`язання / авансових внесків єдиного податку в сумі 5760,00 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 2880,00 гривень (а. с. 53).

Позивачем подано до Державної фіскальної служби України скаргу від 30.11.2018 на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 16.11.2018 №, яку ДФС України отримала 05.12.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового переказу (а. с. 22-25).

Рішенням №20494/Л/99-99-11-05-01-14 від 26.12.2018 ДФС України продовжено строк розгляду скарги позивача по 03.02.2019 (включно) (а. с. 26).

Вважаючи дії Головного управління ДФС у Хмельницькій області протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень діяв у межах та у спосіб передбачений законом при винесенні податкового повідомлення-рішення від 16.11.2018 № , що підтверджено доказами, перевіреними в суді.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими Законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно з вимогами пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

За правилами пункту 122.1 статті 122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У свою чергу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2 статті 76 ПК України).

21.12.2016 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII) редакцію підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України було змінено, а саме - розширено предмет камеральної перевірки шляхом включення до нього питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону № 1797-VIII, які набули чинності з 01 січня 2017 року, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися податковим органом лише в межах проведення документальної перевірки.

За наведених обставин можна стверджувати, що контролюючий орган з 2017 року наділений правом перевіряти своєчасність справляння платником податків узгоджених сум грошового зобов`язання в межах камеральної перевірки, тому твердження позивача щодо відсутності такого права у податкового органу є безпідставним.

Актом від 29.10.2018 встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб визначеного п. 295.1 ст. 295 ПК України за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, а оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, на підставі п. 122.1 ст. 122 ПК України за затримку 111 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов`язання / авансових внесків єдиного податку в сумі 5760,00 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 2880,00 гривень.

Посилання позивачки про недотримання фіскальним органом при розгляді скарги на спірне податкове повідомлення рішення строків розгляду скарги, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

Пунктом 56.1 ст.56 ПК України зазначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.2 ст.56 ПК України визначено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Пункт 56.3 ст.56 ПК України передбачає, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів. Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Повідомлення контролюючого органу яким визначено грошове зобов`язання передбачено п. 56.5 ПК України згідно якого, платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

Так, п. 56.8 - 56.9 ст. 56 ПК України визначено, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

З матеріалів справи встановлено, що ДФС України 05.12.2018 отримала скаргу ОСОБА_1 на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 16.11.2018 № , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового переказу.

Таким чином, враховуючи ст. 73 КЗпП України та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 1-р "Про перенесення робочих днів у 2018 році", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що останнім днем 20-денного строку розгляду скарги позивача, або прийняття рішення про продовження строків її розгляду є 26.12.2018, тому рішення ДФС України №20494/Л/99-99-11-05-01-14 від 26.12.2018 яким продовжено строк розгляду скарги, прийняте без порушення строку, визначеного ст. 56 ПК України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що податковим органом до позивача застосовано штрафні санкції в порядку п. 122.1 ст. 122 ПК України за порушення граничних термінів сплати єдиного внеску шляхом здійснення авансового внеску. Предметом камеральної перевірки було лише питання своєчасності сплати авансових внесків, а не їх розмір чи підстава сплати.

А отже, доводи позивача про неправомірне застосування відповідачем ставок єдиного податку, посилання на не оприлюднення офіційно рішення Балинської сільської ради від 22 грудня 2016 року № 3.10-9/2016 та не прийняття рішення про розмір ставок єдиного податку в 2017 році Смотрицькою селищною громадою є безпідставними.

Відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Інших доводів, які б спростували висновки місцевого суду, позивачем не наведено, отже, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 вересня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.