Справа № 127/7446/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/7446/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Венгрин О.О. Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

10 вересня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

за участю: секретаря судового засідання: Зозуля К.Т.,

представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2019 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності та поновлення пропущеного строку на звернення до суду,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання постанов про адміністративні правопорушення протиправними та їх скасування.

Ухвалою суду від 10.07.2019 вищевказаний адміністративний позов залишено без руху. Зокрема, даною судовою ухвалою було встановлено, що докази поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано, а підстави вказані ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, є неповажними. У зв`язку із чим судом було роз`яснено позивачу право на звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Також судом було роз`яснено наслідки вчинення або не вчинення відповідних процесуальних дій.

05.08.2019 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву на виконання вимог вищевказаної ухвали. Із заяви вбачається, що заявник зазначив ті самі підстави для поновлення строку звернення до суду, які вже були досліджені судом і визнані неповажними. Інші підстави для поновлення строку звернення до суду із позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання постанов про адміністративні правопорушення протиправними та їх скасування позивачем не вказано.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2019 року визнано підстави для поновлення звернення до суду із адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання постанов про адміністративні правопорушення протиправними та їх скасування - неповажними. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання постанов про адміністративні правопорушення протиправними та їх скасування - повернуто позивачу.

Не погодившись із ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2019 року, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати ухвалу суду від 12.08.2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції належним чином не врахував доводи позивача, не з`ясував, не дослідив та не надав правову оцінку вказаним обставинам у справі, що призвело до порушення права позивача на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (в аспекті доступу до суду). Позивач вважає ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2019 року незаконною та необгрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду.

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, інших заяв чи клопотань суду теж не надав.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, переглянувши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання постанов про адміністративні правопорушення протиправними та їх скасування. Ухвалою суду першої інстанції від 10.07.2019 адміністративний позов залишено без руху, оскільки докази поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано, а підстави вказані ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, є неповажними. При цьому, судом було роз`яснено позивачу право на звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Крім того, судом було роз`яснено наслідки вчинення або не вчинення відповідних процесуальних дій.

05.08.2019 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву на виконання вимог вищевказаного судового рішення. Зі змісту заяви вбачається фактично оскарження ухвали суду від 10.07.2019, вказано ті самі підстави для поновлення строку звернення до суду, які вже були досліджені судом і визнані неповажними. Інші підстави для поновлення строку звернення до суду із позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання постанов про адміністративні правопорушення протиправними та їх скасування позивачем не вказано.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності та поновлення пропущеного строку на звернення до суду - повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Враховуючи положення ст. ст. 121, 123 КАС України, суд вважає за необхідне і можливе вирішити клопотання про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 з адміністративним позовом на стадії прийняття даної адміністративної справи до свого провадження.

Клопотання позивача обґрунтоване тим, що пропуск строку звернення до суду із адміністративним позовом зумовлено досудовим врегулюванням спору. Також позивач вказав, що рішення по його скаргах на постанови про адміністративні правопорушення № 315, № 316 № 317 та № 318 від 31.10.2017 ДАБІ України прийняті не були, а тому він звернувся до суду 17.04.2018. Крім того позивач вважав, що строк звернення до суду спливав 10.05.2018 на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України. Як зазначив позивач, до аналогічних висновків прийшов й Вінницький міський суд Вінницької області у своєму рішенні від 03.12.2018, однак враховуючи позицію Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладену в постанові від 10.01.2019 щодо порушень позивачем строку звернення до суду, він звернувся до суду щодо поновлення цього строку. У зв`язку із чим й просив вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно змісту п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Вказаною нормою передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. При цьому, звернення особи до вищестоящого органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, судом враховано, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено.

З матеріалів справи слідує, що оскаржувані постанови були винесені 31.10.2017 та отримані позивачем 02.11.2017, що підтверджується його підписами на вказаних постановах. Позивач оскаржив постанови про адміністративні правопорушення № 315, № 316 № 317 та № 318 від 31.10.2017 до вищестоящого органу - ДАБІ України в порядку ст. 288 КУпАП 10.11.2017, направивши скарги поштою через ДАБІ у Вінницькій області. Скориставшись альтернативним способом захисту своїх прав на оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, позивач у подальшому звернувся до суду з адміністративним позовом.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019, яка набрала законної сили 10.01.2019, у справі № 127/9010/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання постанов про адміністративні правопорушення протиправними та їх скасування адміністративний позов залишено без розгляду на підставі ч. 4 ст. 123 КАС України.

Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019 було встановлено, що відповідно до даних офіційного сайту Укрпошти, ОСОБА_1 його скарги на постанови про адміністративні правопорушення № 315, № 316 № 317 та № 318 від 31.10.2017 повернулися 19.12.2017. Крім того, судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 було пропущено строк звернення до адміністративного суду, наведені в позовній заяві доводи щодо досудового врегулювання спору є безпідставними, поданий ОСОБА_1 адміністративний позов до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов, у якому просив суд визнати протиправними та скасувати постанови Департаменту ДАБІ у Вінницькій області від 31.10.2017 року № 315, № 316, № 317, № 318 про притягнення до адміністративної відповідальності слід залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, на підставі ч. 4 ст. 123 КАС України. Звертаючись до суду повторно з даним позовом, позивач навів аналогічну аргументацію, однак вже заявивши клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані позивачем причини пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом є неповажними, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порядку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Однак, звернення особи до вищестоящого органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав. Відповідно, строк звернення до вищестоящого органу із скаргою на постанову про адміністративне правопорушення або ж до суду обчислюється однаково - десять днів з моменту винесення постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, доводи позивача про досудове врегулювання спору і посилання на норми ч. 4 ст. 122 КАС України є безпідставними. Зокрема, дана обставина була встановлена постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019 і у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України не потребує доказуванню.

Слід врахувати, що позивач у встановлений ст. 289 КУпАП - 10.11.2017 звернувся до вищестоящого органу зі скаргами на постанови про адміністративні правопорушення № 315, № 316 № 317 та № 318 від 31.10.2017. Проте, відповідно до даних офіційного сайту Укрпошти, ОСОБА_1 його скарги на вищевказані постанови повернулися 19.12.2017, що було встановлено постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019р.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 в квітні 2018 року з аналогічними вимогами не свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду. При цьому, судом враховано відсутність повідомлення позивачем будь-яких інших підстав для поновлення строку звернення до суду ніж ті, що були предметом дослідження у справі № 127/9010/18, хоча викладені були в позовній заяві, а клопотання про поновлення строку звернення до суду не було заявлене. Відповідно, обставини того, що ОСОБА_1 було пропущено строк звернення до адміністративного суду не потребує доказуванню у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України. Заявляючи клопотання про поновлення строку звернення із даним позовом, позивачем не спростовано обставин пропущення строку звернення до суду, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили. Будь-яких інших підстав для поновлення строку звернення до суду ним не вказано.

Разом з тим, посилання на здійснення будь-яких заходів щодо вирішення спору про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у період з 19.12.2017 по день звернення до суду в квітні 2018 року, відсутні.

Судова колегія вважає вірним твердження суду, що незважаючи на те, що позивач був ініціатором оскарження постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності до вищестоящого органу, вважаючи, що його права були порушені, обравши на власний розсуд саме даний спосіб оскарження, в подальшому нехтував своїми правами та обов`язками, не цікавився результатом розгляду скарг. ОСОБА_1 в розумні інтервали часу мав вживати заходів, щоб дізнатися про стан розгляду відомих йому скарг.

При цьому, звертаючись до суду із даним позовом 14.03.2019, в клопотанні відсутнє обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з моменту ухвалення судового рішення апеляційною інстанцією - 10.01.2019, який не надавав оцінки причинам пропуску строку на звернення до суду. Навіть приймаючи до уваги дану обставину, позивачем не вказано причин вчасного невиконання вимог закону. Позивачем необґрунтована його бездіяльність з 10.01.2019 по 14.03.2019, поважні причини - не наведено.

Відтак, посилання позивача в обґрунтування поважності причин строку звернення до суду з даним позовом на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.12.2018 у справі № 127/9010/18, яке скасоване постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019, є безпідставним.

Слід погодитись з тим, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 судом зокрема встановлено, що врахування позивачем постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019 у справі № 127/9010/18, полягає лише у заявлені ним клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, який на момент звернення із первісним позовом він взагалі не вважав пропущеним і відповідне клопотання не подавав.

Крім того в ухвалі від 07.05.2019 року Сьомий апеляційний адміністративний суд зазначає, що судом першої інстанції не перевірено клопотання про поновлення строку на звернення до суду, тобто залишено судом першої інстанції поза увагою. При цьому оцінка причинам пропуску строку на звернення до суду, на предмет їх поважності, апеляційним адміністративним судом у вказаній ухвалі не надавалась, справа була повернута для продовження розгляду.

При винесенні ухвали від 12.08.2019 року у даній справі, суд першої інстанції перевірив наведені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду і прийшов до висновку, що вони є вже встановленими попередніми рішеннями суду, а інших обставин позивачем не наведено, тому відсутні підстави для поновлення такого строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного стану збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до вірного висновку, що докази поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано, а підстави, вказані ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, є неповажними.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів враховує висновок Європейського суду з прав людини, викладений в рішенні від 18.10.2005 р. у справі "МШ "Голуб" проти України", відповідно до якого, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Суд зазначає, що існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставин, що мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального права та норми процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 вересня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.