Справа № 200/9897/19-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 р. Справа№200/9897/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (надалі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пужас Ірини Валеріївни від 19.07.2019 року, у виконавчому провадженні № 59602740 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виконавчого збору у розмірі 8 346,00 грн. (надалі - спірна постанова).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.07.2019 року постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пужас Ірини Валеріївни на підставі виконавчого листа №235/3404/18, виданого 12.04.2019 року, було відкрито виконавче провадження №59602740 з встановленням строку 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду, а саме надати ОСОБА_3 комплект ключів від будинку АДРЕСА_1 для виготовлення їх дублікату, яка була отримана позивачем 25.07.2019 року. Цього ж дня, позивачем було отримано спірну постанову від 19.07.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 8 346,00 грн. Позивач вважає спірну постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у визначений державним виконавцем строк у 10 робочих днів позивачем добровільно виконано рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий лист №235/3404/18, а примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не здійснювалося, тому не було й підстав для стягнення виконавчого збору. Крім того позивач зазначив, що у супровідному листі від 19.07.2019 року до вказаних постанов та в автоматизованій системі виконавчого провадження в мережі Інтернет зазначена дата винесення постанов 22.07.2019 року, а не 19.07.2019 року, що свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та робить неможливим достеменно визначити дату винесення таких постанов, що вказує на їх незаконність.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі з проведенням судового засідання та повідомленням сторін.

Позивач до судового засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19.07.2019 року постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пужас Іриною Валеріївною ВП №59602740 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №235/3404/18, виданого 12.04.2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про зобов`язання ОСОБА_1 надати ОСОБА_3 комплект ключів від будинку АДРЕСА_1 для виготовлення їх дублікату, та надано боржнику строк виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 10).

19.07.2019 року постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пужас Іриною Валеріївною ВП №59602740 про стягнення виконавчого збору, постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8346,00 грн. (а.с. 12).

31.07.2019 року позивачем надісланий ключ ОСОБА_3 засобом зв`язку АТ «Укрпошта експрес», що підтверджується накладною, описом вкладення до цінного листа та чеком (а.с. 13).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не є спірними.

Спірним питанням даної справи є правомірність стягнення з позивача виконавчого збору.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанови судів у адміністративних справах.

За ч. 1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Зі змісту ч.1 ст.27 цього ж Закону вбачається, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 3 даної статті встановлено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

На підставі частини 4 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 5 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави за яких виконавчий збір не стягується.

У відповідності до пункту 9 ч.1ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Водночас, частиною 9 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" , кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Як вбачається із приписів розділу І Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року №1300/29430, до видів витрат виконавчого провадження належать, зокрема: виготовлення документів виконавчого провадження( папір; копіювання, друк документів; канцтовари); пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку); послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України N 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, на підставі якого 12.04.2019 року виданий виконавчий лист №235/3404/18, було виконано боржником 31.07.2019 року шляхом надіслання ключа стягувачу, про що свідчать накладна, опис вкладення до цінного листа та чек (а.с. 13).

Таким чином, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі №235/3404/18 було виконано позивачем після відкриття виконавчого провадження №59602740.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа та стягнення виконавчого збору з боржника пов`язується саме з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з добровільним виконанням чи невиконанням рішення суду, на що посилається позивач у позовній заяві.

Враховуючи викладене та те, що стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження, а також, те, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), суд вважає, що постанова від 19.07.2019 року ВП №59602740 про стягнення виконавчого збору в сумі 8346,00 грн. є обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправної та скасування постанови по виконавчому провадженні №59602740 від 19.07.2019 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

У відповідності до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Судове рішення складено і підписано 16 вересня 2019 року.

Рішення суду набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Чучко