Справа № 1.380.2019.002673
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.002673
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Хомик Н.А., представника третьої особи Горонного О.О., розглянув у підготовчому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Лисиничівської сільської ради (на стороні позивача), ОСОБА_2 (на стороні відповідача) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) 27.05.2019 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, відповідач) з вимогою визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №7014/16-16 від 26.07.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без цільового призначення».

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1680 га (цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель), котра розташована на території с. Лисиничі Лисиничівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія IIIЛВ №085480 від 06.08.2003; позивачка отримала цю земельну ділянку на підставі рішень Лисиничівської сільської ради № 139 від 06.06.2003 та № 171 від 29.07.2007, про що зазначено в згаданому державному акті. ОСОБА_1 повідомляє, що звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу у Пустомитівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області із заявою про внесення відомостей про цю земельну ділянку до Державного земельного кадастру, проте 10.10.2018 отримала відмову (рішення № РВ-018) з тих мотивів, що її земельна ділянка має перетин із трьома суміжними земельними ділянками. Для з`ясування цих обставин звернулась з інформаційними запитами до ГУ Держгеокадастру у Львівській області. З відповіді ГУ Держгеокадастру у Львівській області на запит дізналась, що суміжні до земельної ділянки позивачки земельні ділянки з кадастровими номерами :07:000:2719, :07:000:2720, :07:000:2722, що накладаються на ділянку ОСОБА_1 , належать ОСОБА_2 ; ці ділянки утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0618, яка надана у власність ОСОБА_2 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 7014/16-16 від 26.07.2016. ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з вимогою від 24.04.2019 про скасування цього наказу; оскільки їй відмовили, такі дії відповідача зумовили звернення до суду з цим позовом.

На стадії підготовчого провадження суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Лисиничівську сільську раду (на стороні позивача), ОСОБА_2 (на стороні відповідача).

15.07.2019 ОСОБА_1 збільшила та 09.09.2019 уточнила позовні вимоги (а.с.46-48, 218-219), окрім скасування наказу № 7014/16-16 від 26.07.2016 просить суд «прийняти рішення про зняття відомостей з Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:000:2719, :07:000:2720, :07:000:2722 (а.с. 47-48, 218-219).

Ухвалою від 10.09.2019 суд на підставі частини сьомої статті 47 КАС України повернув ОСОБА_1 заяву про збільшення позовних вимог від 09.09.2019 (а.с.217).

Представник відповідача 02.08.2019 заявив клопотання про залишення позову без розгляду з тих мотивів, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, додав докази того, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :07:000:2719, :07:000:2720, :07:000:2722» (заява від 01.08.2019, а.с.135-155). За клопотанням позивачки суд оголосив в засіданні перерву для вивчення цього питання та підготовки її позиції. 19.08.2019 відповідач уточнив, що в раніше поданій заяві допущено помилку (а.с.199), просить з наведених вище мотивів закрити провадження у справі. 10.09.2019 представник ГУ Держгеокадастру у Львівській області в засіданні підтримав своє клопотання, з посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 просить суд закрити провадження у цій справі, оскільки цей спір повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства. Позивачка заперечує проти задоволення клопотання відповідача, про що подала також письмову заяву (а.с.228). Представник третьої особи Щадило Г.Ф. повідомив, що підтримує клопотання про закриття провадженні в адміністративної справи.

Суд заслухав представників учасників справи, дослідив долучені до справи письмові докази та встановив такі обставини, що мають значення для прийняття судового рішення щодо юрисдикції цього спору:

ОСОБА_1 на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ЛВ №085480 від 06.08.2003 є власником земельної ділянки площею 0,1680 га, що розташована на території села Лисиничі Лисиничівської сільської ради, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель» (а.с. 9).

20.07.2016 ОСОБА_2 разом із оригіналом документації із землеустрою звернулася до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням, просила затвердити проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність земельну ділянку площею 1.8547 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :07:000:0618, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Лисиничівська сільська рада (а.с. 94).

26.07.2016 ГУ Держгеокадастру у Львівській області прийняло наказ №7014/16-16 від «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без цільового призначення» (а.с. 99), відповідно до якого надало ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 1.8547 га, в тому числі пасовища площею 1.8547 га (кадастровий номер :07:000:0618) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення селянського господарства, розташовану на території Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району.

Надалі цю земельну ділянку :07:000:0618) поділено на низку менших земельних ділянок, в тому числі і з кадастровими номерами :07:000:2719, :07:000:2720, :07 НОМЕР_1 000:2722 (а.с. 16); такі зареєстровані в Державному земельному кадастрі 31.03.2017 (а.с. 200-208).

Відповідно до інформації, отриманої з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, 05.05.2017 та 10.05.2017 відповідно за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на земельні ділянки площею 0,07га кожна, що розташовані: Львівська область, Пустомитівський район, на території Лисиничівської сільської ради (кадастрові номери земельних ділянок: :07:000:2719, :07:000:2720, :07:000:2722, а.с. 37-39).

ОСОБА_1 звернулася до відділу у Пустомитівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області із заявою (реєст. №ЗВ-018), просила здійснити державну реєстрацію належної їй земельної ділянки. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 державний кадастровий реєстратор відділу у Пустомитівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області 10.10.2018 прийняв рішення №РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.с.13) з мотивів недоліків валідності електронного документа, а саме: перетин ділянки ОСОБА_1 з ділянками: :07:000:2719 (площа співпадає на 3,0491%), :07:000:2720 (площа співпадає на 23,8473%), :07:000:2722 (площа співпадає на 23,1284%).

Заслухавши доводи учасників справи щодо спірних правовідносин та спору, що зумовив звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, суд при вирішенні питання про юрисдикцію цієї справи враховує правові висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду:

- «… критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 17 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

У пункті 7 частини першої статті 3 КАС України в наведеній вище редакції визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас помилковим є застосування статті 17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. […]

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення […], не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

[…] Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис» (постанова по справі №823/2042/16 від 04.09.2018);

- наявність права власності, інших речових прав третіх осіб на земельні ділянки, стосовно яких позивачем заявлені вимоги до суб`єктів владних повноважень щодо незаконності їх дій чи бездіяльності, унеможливлює розгляд справи як публічно правового спору судами адміністративної юрисдикції (постанови від 21.03.2018 у справі № 809/1946/15 (провадження № 11-95апп18), № 184/2470/13-а (провадження № 11-154апп18);

- … в разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися не в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право […] Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спірні правовідносини стосуються набутого права власності на земельні ділянки, що потребує встановлення судом обставин правомірності його набуття та виходить за межі компетенції адміністративних судів, а тому підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства (постанова від 03.10.2018 року у справі № 357/14358/15-а (К/9901/13506/18) (провадження № 11-766апп18).

Застосовуючи наведені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що фактично у цій справі має місце спір між позивачкою ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_2 щодо права власності на земельну ділянку та встановлення меж землекористування, оскільки обидві мають правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що накладаються одна на одну. Так, ОСОБА_1 як підставу скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області №7014/16-16 від 26.07.2016 (яким затверджено проект землеустрою та надано земельну ділянку ОСОБА_2 у власність) стверджує, що на підставі акта на право приватної власності на землю серія IIIЛВ №085480 від 06.08.2003 є власницею земельної ділянки, частину котрої оскарженим наказом протиправно надано у власність ОСОБА_2 ; при складенні технічної документації ОСОБА_2 порушено порядок узгодження меж з сусідніми землекористувачами, а саме такі не погоджено із позивачкою, що в результаті призвело до співпадіння та перетину таких земельних ділянок із земельною ділянкою ОСОБА_1

ОСОБА_1 не є учасником публічно-правових відносин, що виникли між заявником ( ОСОБА_2 ) та суб`єктом владних повноважень (ГУ Держгеокадастру у Львівській області) щодо розгляду заяви ОСОБА_2 та прийняття оскарженого наказу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, а також подальшого поділу цієї земельної ділянки на менші та їх реєстрації в Державному земельному кадастрі з присвоєнням відповідних кадастрових номерів. У спірних правовідносинах відповідач та його посадові особи реалізовували свої владні управлінські функції щодо заявника ( ОСОБА_2 ), а не позивачки ( ОСОБА_1 ).

Суд враховує, що право власності ОСОБА_2 на перелічені ОСОБА_1 в позові земельні ділянки зареєстроване ще в травні 2017 році.

За таких обставин суд дійшов висновку, що цей спір є цивільно-правовим спором, який (з огляду на суб`єктний склад учасників спору) підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною другою статті 238 КАС України визначено, що суд, закриваючи провадження у справі, також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 132 КАС України). Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) є підставою для повернення судового збору. Отже, сплачений за подання цього позову та заяв про збільшення позовних вимог судовий збір слід повернути платнику.

Керуючись ст.ст. 132, 143, 183, 238, 241, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

УХВАЛИВ:

закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Лисиничівської сільської ради (на стороні позивача), ОСОБА_2 (на стороні відповідача) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачці, що:

- розгляд цієї справи належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства;

- повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України сплачений нею судовий збір у сумі 2305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 20 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 12.09.2019.

Суддя Москаль Р.М.