Справа № 522/7478/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/7478/19
Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса

30 липня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

за участі секретаря судового засідання: Недашковської Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року, у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, а також не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах, не має грошових коштів та родичів на території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог є помилковим, так як у країні походження відповідача триває воєнний конфлікт, у зв`язку з чим у останнього наявні побоювання стати жертвою переслідувань. Крім того, апелянт зазначив, що має сина ОСОБА_2 , який народився в Україні та є громадянином України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 квітня 2019 року співробітниками Приморського РВ ГУДМС України в Одеській області за адресою: вул. Градоначальницька, 33, м. Одеса, було виявлено особу без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У результаті проведеної перевірки було встановлено, що ОБГ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні - проживання без документів на право проживання в Україні.

04 квітня 2019 року за порушення ч. 1 ст. 203 КупАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 007065 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 04 квітня 2019 ПН МОД № 007065 притягнуто до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн..

Зазначене стягнення відповідач сплатив відповідно до квитанції ПАТ «ПриватБанк» від 04.04.2019 №0.0..1

Крім того, 04 квітня 2019 року ГУДМС України в Одеській області прийнято рішення про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 18.04.2019 року. Проте, у визначений термін ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із території України не виїхав.

02 травня 2019 за порушення ч. 1 ст. 203 КупАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 007922 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.05.2019 ПН МОД № 007922 притягнуто до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн..

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення про примусове повернення в країну погодження позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано в установлений строк без поважних причин рішення міграційної служби про примусове повернення в країну походження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI від 22.09.2011 (далі - Закон №3773-VI).

Пунктом 2 ст.25 цього Закону №3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону №3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

В даному випадку, 04 квітня 2019 року ГУДМС України в Одеській області прийнято рішення про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення про примусове повернення в країну погодження міграційний орган звернувся до суду з позовом про примусове видворення за межі України ОСОБА_1.

Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість примусового повернення відповідача до країни походження (Сирії), з огляду на ситуацію у країні походження колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до міжнародних звітів за країною походження відповідача спостерігаються позитивні тенденції щодо вирішення сирійського конфлікту, нейтралізації діяльності терористичних угрупувань на території країни походження відповідача.

Водночас, спостерігаються позитивні тенденції щодо звільнення сирійських міст від представників радикальних ісламістських угрупувань, відновлення належного функціонування міст.

Також відповідно до ІКП спостерігається значне покращення соціально-гуманітарної ситуації на території Сирії за останній період часу.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до листа МЗС стосовно актуальної безпекової ситуації на території Сирії зазначається, що станом на серпень 2018 року представниками органів державної влади Сирії контролюється приблизно 75% території Сирії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність об`єктивних фактів та обставин, які можна розцінювати як переконливі докази обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань.

При цьому, ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження фактів переслідування за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Також, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішенням № 259-15 від 03.04.2015 року відповідачу було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на підставі ст.6 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». В свою чергу, відповідач не оскаржував дане рішення у судовому порядку.

До того ж ще в 2010 році відповідачу відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Такі відмови також були ще в 2014 році та в 2015 році. Жодне з вказаних рішень відповідачем не оскаржувалось.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що він має сина ОСОБА_4 , 2003 р.н., який народився в Україні та є громадянином України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вказаного.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає без документів на право проживання в Україні, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Колегія суддів не приймає до уваги долучену до матеріалів справи копію листа на адресу ГУДМС України в Миколаївській області (щодо направлення на адресу ГУДМС України в Миколаївській області документів щодо розгляду заяви про визнання біженцем особи без громадянства ОСОБА_5 , оскільки ці документи не стосуються предмету розгляду даної справи.

Отже, враховуючи що відповідач незаконно перебуває на території України, а також те, що у встановлений строк рішення про примусове повернення від 04 квітня 2019 року, яке є чинним, не було оскаржене та не скасовано, а також враховуючи відсутність у ОСОБА_1 документів на право перебування на території України, а також легального перетину державного кордону України; те, що відповідач не має постійного місця проживання, відсутність коштів, та на відсутність встановлених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» заборон на примусове видворення відповідача, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та необхідності примусового видворення за межі території України ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Запорожан Д.В. Осіпов Ю.В.