Справа № 398/2283/19
Суддя: Орловський В. В.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/2283/19
Провадження №: 2-а/398/87/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" вересня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Андрусяк Олександра Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне Управління національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся з вищезазначеним адміністративним позовом, у якому просить визнати дії інспектора управління патрульної поліції у Миколаївській області лейтенанта Андрусяка Олександра Володимировича, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправними та скасувати постанову серії ДП18 №469335 від 20.06.2019 року у справі про адміністративне правопорушення з застосуванням до ОСОБА_1 адміністративного стягнення штраф у розмірі 250 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП , провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.2019 року о 12-32 год. у місті Коблево на автошляху Мелітополь-Одеса його зупинив інспектор ОСОБА_2 Йому було пред`явлено, що він порушив правила вимоги дорожнього знаку та розмітки, а саме: рухався прямо в крайній лівій смузі, яка призначена для повороту наліво. Його пояснення, що він рухався без порушення правил ПДР інспектор не взяв до уваги. На його пояснення, що з ним перебував в автомобілі свідок ОСОБА_3 , яка може підтвердити, що він правила не порушував, інспектора також не взяв до уваги. Звертає увагу, що доказів вчинення ним правопорушення інспектор не надав, при перегляді відеозапису факту порушення він не побачив. В постанові інспектор зазначив як доказ відеозапис, проте яким приладом він був зроблений відмітки немає. Також позивач написав письмове пояснення, в якому зазначив, що з постановою не згоден, яке була долучена до оригіналу постанови.

08 серпня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що під час патрулювання 20.06.2019 року інспектором УПП в Миколаївській області ДПП Андрусяком О.В. разом з напарником було виявлено порушення ПДР. А саме, водій автомобіля ВАЗ 2107 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись 56 кілометром автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», порушив вимоги дорожньої розмітки 1.18 дод. 2 ПДР України, зі смуги, що вказує рух ліворуч, здійснив рух прямо. Постанова винесена інспектором повністю відповідає інструкції. Інспектор діяв відповідно до вимог чинного законодавства України. Доказом вчинення правопорушення є відеозапис «», на якому видно як автомобіль рухається по лівій смузі, що передбачена для повороту ліворуч, після чого транспортний засіб було зупинено та справу було розглянуто на місці вчинення правопорушення згідно вимог КУпАП. Тому просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС розгляд справи проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Беручи до уваги доводи позовної заяви, відзиву дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 20 червня 2019 року інспектором УПП в Миколаївській області ДПП Андрусяком О.В. відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №469335, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягненн у вилді штрафу у розмірі 250,00 грн.

Надана позивачем копія зазначеної постанови є низької якості і з неї неможливо прочитати зміст графи суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляду справи.

Керуючись принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд, встановивши, що надана позивачем копія оскаржуваної постанови є неналежної якості, 5 серпня 2019 року постановив ухвалу, якою з метою встановлення змісту оскаржуваної постанови витребував у інспектора УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Андрусяк Олександра Володимировича оригінал постанови серії ДП18 №469335 від 20.06.2019.

Зазначена ухвала суду про витребування оригіналу оскаржуваної постанови була отримана відповідачем 16.08.2019, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням з розпискою уповноваженої особи про отримання.

Незважаючи на завчасне повідомлення відповідача про дату судового розгляду та завчасне отримання ним зазначеної ухвали, ця хвала не була виконана, про причини невиконання цієї ухвали відповідач не повідомив, оригінал оскаржуваної постанови суду не надав.

Таким чином суд позбавлений можливості встановити точний зміст викладеної в оскаржуваній постанові суті адміністративного правопорушення та обставин, які поліцейський вважав встановленими під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.9 ст.80 КАС у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи невиконання відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень ухвали суду про витребування оригіналу оскаржуваної постанови та неповідомлення ним про причини невиконання ухвали суду, суд, керуючись ч.9 ст.80 КАС, розглядає справу за наявними у ній доказами.

Згідно наданого відповідачем відзиву водій ОСОБА_1 був притягнутий адміністративної відповідальності, оскільки 20 червня 2019 року він, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись 56 кілометром автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», порушив вимоги дорожньої розмітки 1.18 дод. 2 ПДР України, зі смуги, що вказує на рух ліворуч, здійснив рух прямо.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 15 липня 2109 року було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та зобов`язано відповідача як суб`єкта владних повноважень надати до дня судового засідання у разі заперечення проти позову всі матеріали, що буди або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваних рішень.

Подаючи відзив, відповідач надав лише один доказ на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , адмністративного правопорушення та правомірності оскаржуваної постанови, а саме диск з відеозаписами.

Доданий до позовної заяви диск містить файл під назвою «» з відеозаписом, на якому зафіксовано як автомобіль ВАЗ 2107 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись прямо у правій смузі руху проїжджає перехрестя. На цьому відеозаписі не зафіксовано наявності дорожньої розмітки 1.18 дод.2 ПДР, яка забороняє рух прямо. Також на відеозаписі не зафіксовано наявності жодних дорожнього знаку, який би заборонив рух прямо у смузі, у якій рухався зазначений автомобіль, зокрема не зафіксовано наявності дорожнього знаку 5.16, який нібито порушив водій

ОСОБА_1 , або інших доказів наявності на тій ділянці дороги розмітки 1.18, або дорожнього знаку 5.16 відповідачем не надано.

Як вбачається із наданих відповідачем відеозаписів, поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у присутності водія ОСОБА_1 не дослідував жодних доказів, а лише послався на наявність відеозапису. Також незважаючи на заперечення водієм ОСОБА_1 , наявності дорожнього знаку, який забороняє рух прямо, інспектор поліції при розгляді справи не досліджував жодних доказів наявності на місці події такого знаку. Інспектор одразу після оголошення причин зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія і роз`яснення ОСОБА_1 , його прав, виніс постанову, доводи і пояснення ОСОБА_1 , інспектором по суті не були розглянуті і враховані.

Також на відеозаписі, доданому до відзиву інспектор назвав підставу зупинки транспортного засобу, порушення вимог дорожнього знаку 5.16 встановленого навпроти АЗС. Також, як вбачається на наданих суду відповідачем відеозаписів, при оголошенні постанови, підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було порушення вимог знаку 5.16 ПДР України. Однак у відзиві представник відповідача посилається на порушення позивачем розмітки 1.18 ПДР України. Крім того судом було витребувано в якості доказу оригінал постанови ДП18 №469335, оскільки позивачем надана копія неналежної якості, проте дана ухвала відповідачем не виконана, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити точний зміст обставин правопорушення, зазначених в оскаржуваній постанові. Водночас відповідач не надав суду докази наявності на місці події дорожньої розмітки 1.18 дод.2 ПДР України та дорожнього знаку 5.16 ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

Відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що сама тільки оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вини позивача, інших же належних та допустимих доказів вини позивача, відповідачем не надано. Надані суду відеозаписи також є недостатніми для встановлення вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною та приходить до висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить дії інспектора визнати незаконним та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи обсяг повноважень суду, визначений у зазначеній статті КАС, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту у справі є скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Визнання дій поліцейського протиправним, враховуючи предмет і підстави позову ОСОБА_1 та норми ч. 3 ст. 286 КАС є неналежним способом захисту, тому у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 77, 241-243, 246 КАС України, ст.ст. 222, 247, 251, 258, 268, 276, 283, 287, 288 КУпАП, суд

вирішив:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до інспектора УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Андрусяк Олександра Володимировича, юридична адреса: 54056, місто Миколаїв, вулиця Новозаводська, 1Б/1, третя особа Головне Управління національної поліції в Миколаївській області, юридична адреса: 54001, місто Миколаїв, вулиця Декабристів, 5, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №469335 від 20.06.2019 року.

Скасувати постанову від 20 червня 2019 року серії ДП18 №469335 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 250,00 грн, яка була винесена інспектора УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Андрусяк Олександром Володимировичем.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст. 272, 286, 297 і п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений у нарадчій кімнаті та підписаний суддею 04 вересня 2019 року.

Суддя Орловський В.В.