Справа № 520/6943/19
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р.Справа № 520/6943/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 01.08.19 року по справі № 520/6943/19

за позовом ОСОБА_2

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області

третя особа - ОСОБА_1

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа - ОСОБА_1 , в якому просив суд визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ростовського Романа Вікторовича, що були винесені в ході виконавчого провадження №55967611, а саме про накладення на ОСОБА_2 штрафів: від 13 червня 2019 року, від 20 червня 2019 року, від 20 червня 2019 року та від 26 червня 2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 по справі № 520/6943/19 адміністративний позов задоволено.

Третя особа, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, зазначає, що судом першої інстанції при прийняті рішення не враховано фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 по справі № 520/6943/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року у справі №635/402/17 зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з дочкою - ОСОБА_3 , та участі у її вихованні. Встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , визначивши час з відвідуванням місця проживання батька без присутності матері: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., щосереди з 18 год.00 хв. до 20 год.00 хв., три тижні під час літніх канікул, 1/2 частину зимових канікул, за згодою дитини. В інший частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 13.03.2018 року на підставі виконавчого листа №635/402/17, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 19.02.2018 року, відкрито виконавче провадження ВП №55967611, за яким ОСОБА_2 є боржником, ОСОБА_1 - стягувачем. В постанові зазначено, що рішення суду необхідно виконати протягом 10 робочих днів.

В межах виконавчого провадження №.10.2018 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання боржником рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року щодо побачення дитини з батьком 26.09.2018 року (боржник відсутній за місцем виконання рішення), накладено на ОСОБА_2 штраф у розмірі 1 700,00 грн.

За повторне невиконання 09.10.2018 року без поважних причин боржником рішення суду відповідачем винесено постанову від 11.10.2018 року ВП № 55967611, якою повторно накладено на боржника штраф у розмірі 3400,00 грн.

Також, в період з 04.10.2018 року по 26.06.2019 року відповідач в межаї ВП №55967611 виніс ще 28 постанов про накладення на ОСОБА_2 (боржника) штрафу за невиконання судового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року, з яких позивач в цьому позові оскаржує чотири постанови, а саме:

- постанову від 13.06.2019 року про накладення штрафу, якою за невиконання боржником рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року накладено на ОСОБА_2 штраф у розмірі 3400,00 грн;

- дві постанови від 20.06.2019 про накладення штрафу на боржника, ОСОБА_2 у розмірі 3400,00 грн., на підставі складених актів від 15.06.2019 р. та від 19.06.2019 р., складених стягувачем та свідками про невиконання боржником рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року, а саме ненадання дитини для побачення з батьком;

- постанову від 26.06.2019 року про накладення штрафу на боржника, ОСОБА_2 у розмірі 3400,00 грн. з аналогічних підстав, зазначених в постановах державного виконавця від 13.06.2019 р., 20.06.2019 р., та 20.06.2019 р.

Позивач, не погоджуючись із постановами про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 55967611 від 13.06.2019 р., від 20.06.2019 р., від 20.06.2019 р., та від 26.06.2019 р., звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що винесення відповідачем у відношенні позивача постанов про накладення штрафу від 13.06.2019 р., від 20.06.2019 р., 20.06.2019 р., 26.06.2019 р. в межах виконавчого провадження № 55967611 є необґрунтованим та таким, що суперечить статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Приписами п.1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до ст. 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів встановила, що за невиконання боржником рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року по справі №635/402/17 в межах побачення дитини з батьком відповідач виніс постанову від 04.10.2018 року ВП №55967611 про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700,00 грн., та за невиконання того ж рішення постановою від 11.10.2018 року ВП № 55967611 повторно накладено на позивача штраф 3400,00 грн.

Крім того, в межах виконавчого провадження №55967611 відповідачем були прийняті 20 постанов про накладення штрафів на позивача за невиконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року по справі №635/402/17, які скасовані рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/1411/19 від 02.07.2019 р.

В межах виконавчого провадження №55967611 в подальшому на позивача накладені штрафи відповідно до постанов від 13 червня 2019 року, від 20 червня 2019 року, від 20 червня 2019 року та від 26 червня 2019 року, за повторне невиконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року по справі №635/402/17.

При винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець, окрім Закону України "Про виконавче провадження", керувався положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція №512/5). У відповідності до ст. 9 розділу ІХ Інструкції №512/5 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону. При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Отже, Інструкція № 512/5 фактично змінює положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", дозволяючи при цьому державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку слід застосовувати положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки він має вищу юридичну силу по відношенню до Інструкції № 512/5, а тому прийняття відповідачем у відношенні позивача постанов про накладення штрафу від 13.06.2019 р., від 20.06.2019 р., 20.06.2019 р., 26.06.2019 р. в межах виконавчого провадження № 55967611 є необґрунтованим та таким, що суперечить статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 55967611 від 13 червня 2019 року була винесена на підставі акту від 12 червня 2019 року. В акті державного виконавця від 12 червня 2019 року зазначено, що о 18 год. 20 хв. по приходу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не відчинив двері.

Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафів у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Колегія суддів встановила, що на ім`я державного виконавця була подана заява до канцелярії відділу державної виконавчої служби 05 червня 2019 року, про що свідчить вхідний штамп (а.с. 66-70), в якій виконавець був повідомлений про те, що у період літніх канікул малолітня ОСОБА_3 перебуває у гостях у бабусі та дідуся за адресою: АДРЕСА_2 .

Колегія суддів зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 року у справі №635/402/17 не було визначено, що ОСОБА_2 та її малолітня дитина зобов`язані у встановлені судом дні для побачень ОСОБА_1 із дочкою перебувати за їх місцем проживання/реєстрації: АДРЕСА_3 .

Колегія суддів вважає, що відпочинок дитини на літніх канікулах, є поважною причиною для боржника щодо відсутності дитини за місцем реєстрації, крім того орган державної виконавчої служби був повідомлений належним чином заявою боржника (позивача) про ці обставини. Доказів перешкод в побаченні з дитиною за адресою її відпочинку в період літних канікул ні відповідачем, ні третьою особою суду не надано.

Також, колегія суддів встановила, що акти від 15.06.2019 року, від 19.06.2019 року та від 23.06.2019 року на підставі яких державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ростовським Р.В. були прийняті постанови про накладення штрафу від 20.06.2019 року та від 26.06.2019 року, були складені ОСОБА_1 , та в яких було зазначено, що по приходу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не відчинив двері, а тому колегія суддів вважає, що державний виконавець, всупереч покладених на нього обов`язків чинним законодавством України, прийняв постанови про стягнення із ОСОБА_2 штрафу за невиконання судового рішення виключно на підставі актів від 15.06.2019 року, від 19.06.2019 року та від 23.06.2019 року, які були складені самим ОСОБА_1 , стягувачем у виконавчому провадженні.

Колегія суддів зазначає, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №127/3770/17.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваних постанов про накладення штрафу.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваних постанов, відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів не приймає посилання третьої особи в апеляційні скарзі на постанови Верховного суду від 31.10.2018 у справі №818/348/18; від 20.03.2019 у справі № 822/1079/17, від 12.12.2018 №821/1568/16, оскільки зі змісту зазначених постанов встановлено, що в зазначених справах накладення штрафу за невиконання рішення суду мало інший характер, ніж в цій справі (встановлення побачення батька з дитиною), у зв`язку з цим відбулось застосування інших норм права. Тому колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати приписи частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 по справі № 520/6943/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року по справі № 520/6943/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко З.Г. Подобайло