Справа № 363/1493/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа №363/1493/17

адміністративне провадження №К/9901/38357/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Желєзний І.В., Кравчук В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11.07.2017р. (суддя - Рудюк О.Д.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017р. (судді - Карпушова О,В., Епель О.В., Кобаль М.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо призначення позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік в сумі 1 197,91 грн. з 28.02.2017р.;

- зобов`язати провести позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, на підставі заяви ОСОБА_1 від 28.02.2017р. та наданих до неї документів.

В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідачем протиправно при розрахунку розміру пенсії за віком, застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, оскільки за призначенням такого виду пенсії він звернувся вперше.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11.07.2017р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017р., позов задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік в сумі 1 197,91 грн. з 28.02.2017 року - неправомірними.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, на підставі його заяви від 28.02.201р. та наданих до неї документів.

З ухваленими судовими рішеннями не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування касаційної скарги посилався на те, що судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим зроблено помилкові висновки щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема посилався на те, що переведення з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії. При цьому пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії лише в межах одного закону, а тому посилання позивача на те, що в даному випадку відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, на думку відповідача, є помилковим.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначається одна пенсія за її вибором.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ особам, які мають право на пенсію за цим Законом, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), премії в розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до ст. 10 Закону №1058-ІV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною 3 ст. 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 01.12.2002р. по 28.02.2017р. перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію за вислугу років у відповідності до Закону №2262-ХІІ.

28.02.2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, при обчисленні пенсії застосовано показник середньої заробітної плати в цілому по Україні за 2007 рік у розмірі 1197,91.

09.03.2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив надіслати виписку з розпорядження про призначення пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії; надати повну інформацію щодо призначеної пенсії за віком (в тому числі: дата з якої її призначено, загальний стаж, заробітна плата, періоди які враховані, або виключені, якщо такі були тощо); підтвердити врахування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2014-2016 роки) відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; у випадку застосування іншого показника середньої заробітної плати, у зв`язку із первинним зверненням про призначення пенсії у 2017 році, просив обчислювати заробітну плату із застосуванням показника за 2014-2016 роки та провести доплату з дня призначення пенсії за віком.

Листом від 27.03.2017р. №57/М-01 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для застосування нового показника середньої заробітної плати, зокрема за 2014-2016 роки, оскільки новий показник середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії враховують під час первинного призначення пенсії або у разі переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (коли це відбуваєтеся вперше) та за наявності у пенсіонера не менше як 24 місяці страхового стажу набутого після призначення (попереднього перерахунку) пенсії по інвалідності.

Враховуючи, що в даному випадку відбулось переведення позивача з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем при такому переведенні застосовано осучаснену середню заробітну плату працівників, зайнятих в галузях економіки, у тому числі сільському господарстві, за 2007 рік, у розмірі 1197,91 грн.

Вважаючи, що відповідач при призначенні пенсії за віком невірно визначив показник середньої заробітної плати, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (в рамках цього Закону), на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що відповідач при обрахунку пенсії позивача повинен був застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії у відповідності до ст. 40 Закону №1058-ІV, оскільки пенсія позивачу згідно вказаного Закону України була призначена вперше.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що пенсію позивачу згідно Закону №1058-ІV призначено вперше, при призначенні такої пенсії відповідачем протиправно не застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передували її призначенню, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Посилання відповідача в обгрунтування касаційної скарги на те, що пенсію позивачу за Законом №1058-ІV призначено внаслідок переведення з пенсії за вислугу років, передбачену Законом №2262-ХІІ, є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки пенсія за вислугу років і пенсія за віком передбачені різними законами і за своєю природою є різними пенсіями, а тому призначення пенсії за віком особі, яка до того отримувала пенсію за вислугу років, не відповідає передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІVпоняттю переведення на інший вид пенсії.

Подібна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 22.12.2015р. у справі №21-4071а15 та від 31.03.2015р. у справі №21-612а14. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Верховним Судом у постановах від 05.07.2018р. у справі №565/645/17, від 23.10.2018р. у справі №317/4184/16, від 31.05.2019р. у справах №344/7053/17 та №263/16495/16-а, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Вишгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11.07.2017р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

І.В. Желєзний

В.М. Кравчук