Справа № 620/1203/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1203/19 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство «Деснянське» до Державної екологічної інспекції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство "Деснянське» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис № 11/06 від 05.04.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство «Деснянське» забезпечити вжиття заходів по перенесенню мисливських веж, встановлених в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» в мисливських угіддях ТОВ СМРП «Деснянське» за межі території природоохоронної установи.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач вважає припис Державної екологічної інспекції у Чернігівській області № 11/06 від 05.04.2019 таким, що підлягає скасуванню з підстав неправомірності кваліфікування оглядових веж - біотехнічних споруд товариства, саме як мисливських без достатніх на це ознак та підстав.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис № 11/06 від 05.04.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство «Деснянське» забезпечити вжиття заходів по перенесенню мисливських веж, встановлених в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» в мисливських угіддях ТОВ СМРП «Деснянське» за межі території природоохоронної установи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державна екологічна інспекція в Чернігівській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, у відповідності до положень ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.04.2019 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Феськовцем О.О., державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Коломійцем А.А., Сіваком А.П., Лисаком С.М., на підставі ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, затвердженого наказом № 249 від 22.11.2017, плану роботи Інспекції на 2019 рік та згідно з наказами начальника Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 01.04.2019 № 266, 267, проведена планова рейдова перевірка по контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на території Чернігівського та Козелецького районів Чернігівської області в межах регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Міжрічинський». За результатами перевірки складено акт № 24/06.

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що на території мисливських угідь ТОВ «СМРП «Деснянське» в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» виявлено 4 мисливські (оглядові) вежі на землях ДП «Козелецьрайагролісгосп» (кв. 17 та 27), Косачівського лісництва ДП «Остерський лісгосп» (кв. 37) та ДП «Остерський військовий лісгосп» (кв. 99) що є порушенням ст. 18, 21, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд» та не відповідає вимогам Положення «Про регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», затвердженого Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Чернігівській області 17.05.2013. За наслідками проведення перевірочного заходу, відповідачем видано припис №11/06 щодо винесення мисливських веж за межі РЛП «Міжрічинський» та повідомити Інспекцію про вжиті заходи.

Не погоджуючись з вказаним приписом, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване мисливсько-рибальське підприємство «Деснянське» звернулось до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- згідно укладених договорів про ведення мисливського господарства, позивач здійснює відповідну діяльність на визначеній території, на якій встановлено спірні об`єкти, та, згідно яких, ТОВ СМРП «Деснянське» має право, зокрема, у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, зводити у мисливських угіддях необхідні будівлі і біотехнічні споруди;

- листом № 07 від 08.04.2013 Регіональним ландшафтним парком «Міжріченський» Товариству надано погодження на розташування біотехнічних споруд - оглядових веж; листом № 30 від 12.03.2013 ДП «Козелецьрайагролісгосп» товариству було також погоджено розташування саме оглядових веж; листом № 181 від 26.06.2013 ДП «Остерський військовий лісгосп» Товариству було погоджено розміщення вказаних біотехнічних споруд; листом № 613 від 23.04.2013 ДП «Остерське лісове господарство» погодило товариству розташування вказаних біотехнічних споруд - оглядових веж. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не надано доказів того, що це саме мисливські вежі ТОВ СМРП «Деснянське», а не оглядові;

- законодавством, яке регулює спірні відносини, не надано визначень та характеристики мисливським вежам та спостережним вежам.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України та забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів відповідно на території області відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області, затвердженої наказом Державної екологічної інспекції України № 249 від 22.11.2018.

Закон України «Про природно-заповідний фонд України» № 2456-ХІІ, визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», до природно-заповідного фонду України належать, в тому числі, регіональні ландшафтні парки.

Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» (РЛП «Міжрічинський») створений відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 20.06.2002 «Про створення регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» та рішень Чернігівської обласної ради: від 14.08.2003 «Про уточнення північної межі регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський»; від 27.11.2003 «Про затвердження Проекту організації території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський»; від 26.01.2007 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 28.12.2004 «Про виключення частини лісових угідь з господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський».

Так, природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища. У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

З метою забезпечення охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів РЛП «Міжрічинський», його територія ділиться на 4 функціональні зони: заповідну зону; зону регульованої рекреації; зону стаціонарної рекреації, господарську зону.

Згідно наявного в матеріалах справи акта перевірки, в господарській зоні РЛП «Міжрічинський» розміщені/встановлені біотехнічні споруди (мисливські вишки).

Рішенням Чернігівської обласної ради від 11 вересня 2009 року «Про надання у користування мисливських угідь», ТОВ «СМРП «Деснянське», мисливські угіддя надані ТОВ «СМРП «Деснянське» терміном на 25 років для ведення мисливського господарства, загальною площею 47033,3 га.

Закон України «Про мисливське господарство та полювання», визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечує рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.

Відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну полі тику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь. Для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

З матеріалів справи слідує, що Чернігівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ СМРП «Деснянське» укладено договір про умови ведення мисливського господарства від 25.01.2011 (такі договори, у відповідності до ст. 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», який діяв на момент укладення договору, укладалися між територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання а користувачами мисливських угідь), яким визначено, що ТОВ СМРП «Деснянське» має право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, зводити у мисливських угіддях необхідні будівлі і біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

Листом № 07 від 08.04.2013 Регіональним ландшафтним парком «Міжріченський», товариству надано погодження на розташування біотехнічних споруд - оглядових веж. (а.с. 29)

Також, листом за № 30 від 12.03.2013 ДП «Козелецьрайагролісгосп», товариству погоджено розташування саме оглядових веж. (а.с. 30)

Листом № 181 від 26.06.2013 ДП «Остерський військовий лісгосп», товариству погоджено розміщення вказаних біотехнічних споруд. (а.с. 31)

Крім зазначеного, листом № 613 від 23.04.2013, ДП «Остерське лісове господарство» погодило товариству розташування вказаних біотехнічних споруд - оглядових веж. (а.с. 32)

Таким чином, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що під час розгляду справи, суб`єктом владних повноважень не було надано доказів того, що зазначені в приписі споруди (вежі) за загальним виглядом та функціональним призначенням є/використовуються позивачем саме як мисливські вежі, а не оглядові.

На переконання колегія суддів, вказівка контролюючим органом на порушення суб`єктом господарювання природоохоронного законодавства, а саме, використання останнім біотехнічних споруд - мисливських веж, можлива за умови, що у встановленому порядку встановлено використання таких веж, саме, як мисливських, з урахуванням того, що такі вежі мають візуально однаковий вигляд.

Крім того, Чернігівським окружним адміністративним судом в оскаржуваному рішенні цілком обгрунтовано звернено увагу на те, що законодавством, яке регулює спірні відносини, не надано визначень та характеристики мисливським вежам та спостережним вежам.

Таким чином, на переконання колегії суддів, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано належними доказами, що спірні вежі є саме спостережними вежами, а не мисливськими, які використовуються позивачем з урахуванням положень чинного законодавства і вони не є самовільно збудованими.

Додатково слід наголосити на тому, що кожна біотехнічна споруда, розташована в парку, має своє призначення, спрямоване на досягнення цілей заради яких створений парк. Без оглядових веж неможливо в повній мірі здійснити функцію спостереження за тваринами, порахувати кількість того чи іншого виду, неможливо визначити шляхи слідування тварин. Оглядові вежі тварини сприймають як частину природи, спокійно переміщуються поряд з ними, що надає можливість працівникам парку виконувати свої функції. Демонтаж оглядових веж може унеможливити виконання товариством цілого ряду завдань, пов`язаних з годуванням, проведенням обліку та забезпечення безпеки диких тварин, що в свою чергу, негативно позначиться на діяльності парку в цілому.

У свою чергу, посилання на те, що оглядові вежі нічим не відрізняються на вигляд від мисливських, а тому, їх слід вважати саме мисливськими, є припущенням та не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Крім того, відповідачем не доведено факту використання позивачем біотехнічних (оглядових) веж для полювання чи іншої діяльності, яка заборонена чинним законодавством, а встановлення таких веж не суперечить приписам ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та нормами вказаного Закону не передбачено жодних заборон щодо їх встановлення на території парку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку, надав відповідь на кожен аргумент сторін в достатній мірі, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019.

Таким чином, колегія суддів вирішила, згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

Є.О. Сорочко