Справа № 379/928/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 379/928/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 липня 2019 року (суддя Потеряйко С.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Сушка Олега Миколайовича, третя особа - Головне управління Національної поліції в Київській області, про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з адміністративним позовом до інспектора СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Сушка Олега Миколайовича, третя особа - Головне управління Національної поліції в Київській області, у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 074182 від 04.07.2019 винесену інспектором СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції ГУ НП у Київській області Сушком Олегом Миколайовичем про визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн., звільнити його від адміністративної відповідальності, оголосивши усне зауваження.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 17 липня 2019 року позов задоволено. Постанову інспектора СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції ГУ НП у Київській області Сушка Олега Миколайовича по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 074182 від 04.07.2019, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП - скасовано. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрито.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Київській області подало апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 липня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

В апеляційні скарзі Головне управління Національної поліції в Київській області вказує, що оскаржувана позивачем постанова вимогам КУпАП відповідає, правові підстави для визнання її незаконною відсутні.

До суду апеляційної інстанції від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Разом з тим, 11.09.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату з 29.09.2019, яке обґрунтоване тим, що власник транспортного засобу ГАЗ 33021 н.з. НОМЕР_1 перебуває за межами Київської області на відпочинку, а всі документи на автомобіль знаходяться в нього.

Колегія суддів, розглянувши доводи такого клопотання, враховуючи положення ч. 5 ст. 286 КАС України, якою, зокрема, визначені строки розгляду даної категорії справ, є спеціальними по відношенню до норм статті 309 КАС України, зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні всі докази, на підставі яких суд може здійснювати розгляд справи, а явка учасників справи в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, приходить висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 074182 від 04.07.2019 встановлено, що 04.07.2019 о 06 год. 05 хв. в с. Фурси по вул. Леніна, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ГАЗ 33021 н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але завчасно його не пройшов, чим порушив п. 31,3 (б) ПДР України та ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП. Даною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач, вважаючи, що дана постанова була винесена з прошеннями вимог чинного законодавства а саме: відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 31.4 Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам.

Підпунктом «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.7, т.1), транспортний засіб ГАЗ 33021, яким керував ОСОБА_1 був зареєстрований 13.05.2005, а його повна маса 3500 кг., отже вказаний транспортний засіб має вантажопідйомність 3,5 тонн та має строк експлуатації більше 2 років, тому він підлягає обов`язковому технічному контролю.

Згідно п. 1 ч. 7 Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить - кожні два роки.

Отже, транспортний засіб ГАЗ 33021 має кожні 2 роки проходити обов`язковий технічний контроль.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до оскаржуваної постанови, суть правопорушення зазначена як керування водієм транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не було пройдено.

З метою з`ясування всіх обставин справи, судом апеляційної інстанції витребувано у ОСОБА_1 докази, які б підтверджували факт проходження технічного контролю транспортним засобом ГАЗ 33021 н.з. НОМЕР_1 , однак, на виконання вимог суду апеляційної інстанції позивач такі докази не надав.

При цьому, суд апеляційної інстанції на доводи позивача про те, що він не є власником транспортного засобу ГАЗ 33021 н.з. НОМЕР_1 та не може у зв`язку з цим надати докази проходження технічного контролю таким транспортним засобом, зазначає, що документ про проходження технічного контролю транспортним засобом має бути у водія під час перевірки наявності такого працівниками патрульної поліції, а оскільки саме позивач керував даним транспортним засобом та такого надано не було, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, який є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що позивачем, як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на матеріали справи, не спростовано належними доказами обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку при розгляді справи про адміністративне правопорушення дії поліцейського були правомірними та такими, що не порушували права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП.

Наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, не спростована позивачем.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в даному випадку, відповідач відповідно до ст. 252 КУпАП оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного в конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, виходячи з положень вказаного рішення Конституційного суду, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні звання), уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем ст. 268 КУпАП, колегія суддів зазначає, що вказане не є безспірною підставою для скасування оскаржуваної постанови, при цьому, жодних доказів щодо таких порушень матеріали справи не містять, при цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача про відсутність показань свідків, оскільки обов`язкова наявність таких показань для притягнення особи до відповідальності за вчинене правопорушення не передбачена КУпАП.

Оскільки судом встановлено, що дії відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи, а лише обмежився перевіркою дотримання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення працівником патрульної поліції, докази щодо порушення яких, до того ж, відсутні в матеріалів справи.

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи призвели до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 липня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП №1 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Сушка Олега Миколайовича, третя особа - Головне управління Національної поліції в Київській області, про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов