Справа № 140/407/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6567/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Большакової О.О.

Святецького В.В.

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Мачульський В.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Луцьк 13 травня 2019 року у справі №140/407/19 за позовом Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказів в частині,

В С Т А Н О В И В:

19.02.2019 Ковельське управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» звернулося в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області та просило визнати протиправним та скасувати пункту 2 наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 29 листопада 2018 року №73-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині анулювання ліцензії на господарську діяльність з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (за переліком видів робіт згідно з додатком), виданої Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» АГ №576053 на підставі рішення від 05 квітня 2011 року №9-Л та визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 13 червня 2018 року №34-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині відмови Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» у внесенні змін в перелік видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року позов задоволено частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 2 наказу ДАБІ України від 29 листопада 2018 року №73-Л «Про результати розгляду питань щодо анулювання» ліцензії серії АГ 576053, винесено відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Відносно оскаржуваного наказу ДАБІ України №34-Л від 13 червня 2018 року «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині відмови Ковельському УВКГ «Ковельводоканал» у видачі ліцензії та внесенні змін до переліку видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками вказав, що такий виданий з дотриманням вимог чинного законодавства, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак підстав для його скасування немає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна архітектурно-будівельна інспекція України подала апеляційну скаргу, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року скасувати у частині задоволеної позовної вимоги та прийняти нову постанову, якою в задоволенні цієї позовної вимоги відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що мало місце відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки, що є самостійною ознакою відмови у допуску перевіряючих до перевірки, визначеною пунктом 8 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Тому, висновки суду про відсутність не допуску базується на припущеннях, суперечить обставинам справи та має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими. Зазначає, що правовідносини у справі №820/6083/17, у якій на правову позицію, висловлену в постанові від 13.12.2018 Верховного Суду, послався суд першої інстанції в даній справі, не є подібними. Також, заявлені позовні вимоги скасування наказу від 29.11.2018 №73-Л, були предметом розгляду Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторної служби України. Згідно з рішенням Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 25.01.2019 за результатами розгляду скарг (апеляцій) КУВКГ «Ковельводоканал» від 22.12.2018 № 1640 щодо прийняття Державною архітектурно-будівельною інспекцією України наказу від 29.11.2018 №73-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині анулювання КУВКГ «Ковельводоканал» ліцензії серії АГ № 576053 на право провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, вирішено відхилити скарги (апеляції) КУВКГ «Ковельводоканал» від 25.10.2018 № 1240, від 22.12.2018 № 1640, чим підтверджено правомірність оскаржуваного наказу.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з статтею 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 05 квітня 2011 року Ковельське УВКГ «Ковельводоканал» (далі - Управління) отримало ліцензію №9-Л, серії АГ №576053 на провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком), строком дії з 05 квітня 2011 року по 05 квітня 2016 року (а.с.14-15),, видану відповідно до Закону України від 01.06.2000 року №1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності». Пунктом шостим ст. 21 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.03.2015 року №222-VІІІ «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон №222) встановлено, що ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на день набрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти.

З 12 березня 2018 року по 16 березня 2018 року ДАБІ України, проведено планову перевірку Управління щодо додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт №1 (а.с.16-21).

На підставі зазначеного акта, ДАБІ України винесено припис №2/1/1 від 16 березня 2018 року, яким зобов`язано позивача в термін до 18 червня 2018 року привести у відповідність перелік видів робіт діючої безстрокової ліцензії до переліку видів робіт, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 256 від 30.03.2016 року «Деякі питання ліцензування будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками» (а.с.22-23).

12 квітня 2018 року Ковельським Управління через систему здійснення декларативних процедур у будівництві подано заяву на зміну переліку робіт до діючої ліцензії.

Листом від 20 квітня 2018 року за №40-402-1064 ДАБІ України заяву про внесення змін до переліку видів робіт діючої ліцензії залишено без задоволення (а.с.27).

Управлінням повторно подано заяву через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві зареєстровану за №40-11285 від 29 травня 2018 року (а.с. 120). Дана заява передана на розгляд ліцензійної комісії.

Згідно повідомлення ДАБІ України №40-402-1544/7 від 14 червня 2018 року, на підставі висновку Ліцензійної комісії (протокол №34 від 08 червня 2018 року) про невідповідність поданих документів пунктам 8, 10, 13, 14, 16, 17 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 року №256, прийнято рішення про відмову Управлінні у внесенні змін до переліку робіт виданої ліцензії (наказ ДАБІ №34-Л від 13 червня 2018 року) (а.с.29,132,133).

25 жовтня 2018 року Управління направлено до Експертно-апеляційної ради при Державній регуляторній службі України (далі - ЕАР при ДРСУ) скаргу на рішення ДАБІ України про відмову у внесенні змін до переліку видів робіт виданої ліцензії (а.с.38-39).

01 листопада 2018 року позивачем отримано повідомлення №10623/0/20-18 про те, що скарга готується до розгляду на засіданні ЕАР при ДРСУ з питань ліцензування, про дату та час проведення ЕАР при ДРСУ з питань ліцензування Управління буде повідомлено додатково (а.с.40).

Відповідно до наказу ДАБІ України від 06 листопада 2018 року №1392 «Про проведення позапланової перевірки» (а.с.104) та направлення для проведення позапланової перевірки щодо додержання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками від 26 листопада 2018 року №47 (а.с.105), уповноваженими посадовими особами відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 27 листопада 2018 року здійснено виїзд за місцезнаходженням позивача для проведення позапланової перевірки щодо виконання Управлінням вимог припису від 16.03.2018 №2/1/1 та усунення порушень, пов`язаних з додержання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками.

За результатами виїзду актом №47 від 27 листопада 2018 року (а.с.106-114) встановлено:

1) позивачем не проінформовано орган ліцензування про виконання вимог припису №2/1/1 від 16 березня 2018 року у частині приведення у відповідність переліку робіт до ліцензії до вимог чинного законодавства (переліку видів робіт, затвердженому Кабінетом Міністрів України), чим порушено ч.1. ст. 9; ч. 16 ст. 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ч.1 ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»;

2) перелік робіт до ліцензії не відповідає переліку видів робіт, затвердженому Кабінетом Міністрів України, чим порушено п.2 Ліцензійних умов та ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»;

3) суб`єктом господарювання не допущені посадові особи органу ліцензування до здійснення перевірки щодо виконання вимог припису про усунення порушень, пов`язаних з додержанням ліцензіатом Ліцензійних умов, чим порушено абз. 2 ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Під час перевірки були присутні головний інженер Управління ОСОБА_3 , начальник технічного відділу ОСОБА_4 , консультант ОСОБА_5 та адвоката Гарбарчук Н.М., підписи в акті перевірки останніх відсутні (а.с.114).

Водночас, 27 листопада 2018 року посадовими особами відповідача складений також і інший акт - акт №25 про відмову ліцензіата у проведенні планової перевірки (далі - акт №25), (а.с.106-107). В акті зазначено, що під час перевірки присутні особи від Управління, на вимогу перевіряючих не надано документів, а також відмовлено допустити посадових осіб Управління ДАБІ у Волинській області до проведення перевірки.

На підставі акта №25 та з посиланням на абз. 12 пункту 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури відповідач пунктом 7 наказу від 29 листопада 2018 року №73-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» анульовано ліцензію Управління від 05.04.2011 №9-Л (а.с.119).

Вважаючи протиправним наказ від 29 листопада 2018 року №73-Л в частині анулювання ліцензії та наказ від 13 червня 2018 року №34-Л в частині відмови у внесенні змін в перелік видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, позивач звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, Законом, що регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності є Закон України «Про ліцензування певних видів госаодарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII.

Абзацом 1 пункту 3 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1396 від 05.12.2007 року (далі - Порядок 1396) передбачено, що ліцензування будівельної діяльності та контроль за додержанням ліцензійних умов здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - орган ліцензування).

Відповідно до статті 20 Закону №222 державний нагляд за додержанням органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»

В свою чергу, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V) ст. 5 якого визначено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Досліджуючи спірні правовідносини суд першої інстанції вірно зазначив, що важливим аспектом спірних правовідносин є встановлення обставин, чи має місце відмова позивача у проведенні позапланової перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, оскільки позивач, отримавши ліцензію на здійснення будівельних робіт, являється ліцензіатом у розумінні абзацу 5 статті 1 Закону №222 а, отже є об`єктом державного контролю (нагляду) за додержанням ліцензійних умов.

Згідно частини 6 статті 7 Закону №877-V органи за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Як це відображено відповідачем в матеріалах перевірки, позивач був повідомлений про проведення позапланової перевірки, до перевірки представників відповідача допустив, однак запитувані документи для перевірки не надав, у зв`язку з чим, останніми було складено акт про відмову від проведення перевірки.

Дійсно, в акті №47 від 27 листопада 2018 року вказано, що «перевіркою встановлено порушення ряду ліцензійних умов», що дає підстави дійти висновку, що перевірка фактично відбулась.

З акта №25 від 27 листопада 2018 року вбачається, що посадові особи зазначили, що Управління під час перевірки не надало документів та відомостей з питань, що виникли під час перевірки.

Аналіз матеріалів справи та чинного законодавства дає суду апеляційної інстанції підстави погодитись з висновком суду першої інстанції, що позивач не порушив вимоги статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують звернення посадових осіб відповідача із письмовою вимогою до позивача про надання документів для перевірки; в описі виявленого порушення, відповідачами не зазначено перелік документів які не були надані на перевірку.

Крім того суд першої інстанції вірно констатував, що відповідач позбав можливості позивача у реалізації свого права на завчасне підготовлення документів перевірки, до початку здійснення контрольного заходу, а матеріалами справи підтверджено, що Управління надавало письмові пояснення до акта про недопуск до перевірки у яких вказало, що підставою у недопуску до перевірки посадових осіб є скарга позивача до Державної регуляторної служби України, яка на даний час не розглянута, та що усі документи були надані останньому (а.с.117).

Згідно частини 2 статті 16 Закону №222, підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є: акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об`єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).

Статтею 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» зазначено, що порядок ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 21 Порядку №1396 підставами для анулювання ліцензії є, в тому числі, акт про відмову суб`єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки.

Як це вірно зазначив суд першої інстанції, відмова від перевірки виявилася у ненаданні документів, інформації щодо предмета перевірки на усну вимогу посадових осіб органу ліцензування.

В той же час, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження складення та вручення позивачу письмової вимоги посадових осіб органу ліцензування про надання документів, інформації щодо предмету перевірки, передбаченої пунктом 8 частини 2 статті 16 Закону №222 чи письмового запиту посадової особи, або комісії про надання інформації в установлений строк, передбаченого пунктом 13 Порядку проведення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування планових та позапланових перевірок додержання органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 182.

Оскільки позивачу не вручалася письмова вимога посадових осіб органу ліцензування про надання документів, інформації щодо предмету перевірки або письмовий запит посадової особи або комісії про надання інформації в установлений строк, то вірними є висновки суду першої інстанції щодо того, що у даному випадку відсутня відмова ліцензіата у проведенні перевірки у розумінні пункту 8 частини 2 статті 16 Закону №222 або недопущення до проведення перевірки у розумінні пункту 13 Порядку проведення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування планових та позапланових перевірок додержання органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 182, що є наслідком визнання протиправним та скасування пункт 2 наказу ДАБІ України від 29 листопада 2018 року №73-Л «Про результати розгляду питань щодо анулювання» ліцензії серії АГ 576053.

Оскільки позивач не оскаржує відмову в позові в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 13 червня 2018 року №34-Л «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» в частині відмови Управлінню у внесенні змін в перелік видів робіт діючої ліцензії з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідків, а тому в силу приписів ст.308 КАС України, такі не є предметом апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції рішення прийнято на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів, повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 230, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі №140/407/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т.І. Шинкар

Судді О.О. Большакова

В.В. Святецький

Повне судове рішення складено 11.09.2019