Справа № 808/4149/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 808/4149/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дурасової Ю.В.,
суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2018 (головуючий суддя Лазаренко М.С., повний текст складено 30.01.2018)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до адміністративного суду з позовом до відповідача Міністерства оборони України, просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення позивачу одноразової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- скасувати пункт 7 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №109 від 13 жовтня 2017 року;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 217500,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що протокольне рішення комісії Міністерства оборони України №109 від 13.10.2017 не відповідає вимогам Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З наданих позивачем до комісії документів вбачається, що позивач проходив службу та був звільнений у запас відповідно до Наказу МО СССР №254 від 27.09.1980, тобто за закінченням строку служби, а не за вироком суду. Тому інформація щодо не притягнення позивача до кримінальної відповідальності в період отримання травми була наявна в матеріалах поданої позивачем заяви до комісії. Міністерство оборони України не зазначає, який саме документ необхідно надати, не встановлює його форму, а тому це не може бути підставою для відмови у призначення одноразової грошової допомоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2018 в позов задоволено частково:
визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

скасовано пункт 7 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №109 від 13 жовтня 2017 року;

зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 у розмірі 217 500 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 1500грн. відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв свідчить, що в діях позивача були відсутні протиправні діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що виплату одноразової грошової допомоги було запроваджено з 01.01.2007 року після внесення змін до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (ст. 16, ст. 16-1 16-4). При цьому, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, визначається КМУ (ч. 9 ст. 16-3). На виконання зазначеної норми Постановою КМУ від 25.12.2013 року №975 було затверджено «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, інвалідності або часткової втрати працездатності..». Порядком №975 зазначено, що військовослужбовець подає відповідному органу перелік документів. Водночас, наказом Міноборони України від 26.10.2016 року №564 «Про затвердження положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», Комісія уповноважена приймати рішення про повернення документів до військових частин та військових комісаріатів на доопрацювання (у разі неналежного їх оформлення, подання не за належністю або якщо вони подані не в повному обсязі; приймати рішення про призначення (відмову у призначення) одноразової грошової допомоги). Оскільки позивач не виконав вимогу Порядку та не надав документа, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема, чи не пов`язане поранення із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, то Комісія не мала підстав для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Зазначає, що суд першої інстанції посилається на наказ Міністерства оборони України від 12.04.2007 року №168, який втратив чинність.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про продовження строку на усунення недоліків. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року повернуто скаржнику.

Не погодившись із вказаною ухвалою апеляційного суду, відповідач звернувся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 28.05.2019 касаційну скаргу касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено, Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2018 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Вищезазначена апеляційна скарга та матеріали адміністративної справи №808/4149/17 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 02.08.2019.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у даній справі визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя (доповідач) Дурасова Ю.В., судді: Баранник Н.П., Божко Л.А.

Позивачем до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР з 04.11.1978 року по 18.11.1980 року; приймав участь у бойових діях (Демократична Республіка Афганістан) з 02.1980 року по 18.11.1980 року, що підтверджується військовим квитком.

Згідно тимчасової довідки інваліда війни, виданої 13.10.2016 позивач є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законом України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Суд першої інстанції задовольнив частково позовні вимоги позивача та визнав протиправними дії відповідача щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням і нього інвалідності ІІІ групи та зобов`язав відповідача призначити одноразову грошову допомогу у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», посилаючись на частину 2 статті 16 вказаного закону, згідно якої встановлення інвалідності після звільнення з військової служби надає право на одноразову грошову допомогу, якщо обставини інвалідності мали місце в період проходження військової служби.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII, від 201.12.1991 року, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ, положення Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Отже, згідно вищевказаної норми одноразова грошова допомога це гарантована державою виплата, особам, які мають право на її отримання.

Чи має право позивач на отримання одноразової грошової допомоги визначеної ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»?

Даючи відповідь на це питання колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне проаналізувати пункти 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, згідно пункту 5 зазначено: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через 3 місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення 3 місячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Отже, зазначена норма визначає право військовослужбовця на одержання одноразової грошової допомоги і після закінчення 3 місячного строку з моменту звільнення з військової служби, однак захворювання або нещасного випадку, мають бути одержані в період проходження зазначеної служби.

Аналогічне правило закріплено Порядком №975.

Так, підпункт 2 пункту 6 Порядком №975 зазначає: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення 3-місячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Таким чином вказаними нормами встановлений окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких по суті не обмежується проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги. Такий проміжок часу може бути визначений за трьома періодами:

- періодом проходження військової служби;

- періодом не пізніше ніж через 3 місяці після звільнення зі служби;

- та періодом закінчення 3-місячного строку після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Отже, в силу зазначених норм (ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пп. 2 п. 6 Порядку №975) після спливу 3-х місяців від дня звільнення зі служби, право на отримання вказаної грошової допомоги у військовослужбовця виникає, в разі встановлення, що захворювання або нещасний випадок мали місце в період проходження зазначеної служби.

Оскільки позивачу вперше встановлена інвалідність в 2016 році, однак інвалідність є наслідком захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, то у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень має доступ до відповідних архівів Міністарства оборони України та мав можливість довести, шляхом надання відповідних доказів, що позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки його поранення не пов`язане з проходженням військової служби (або пов`язане з кримінальним, адміністративним правопорушенням, або спричинення собі шкоди). Натомість матеріали справи таких доказів не містять.

Водночас, в силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона у справі має довести ті обставини на яких ґрунтуються вимоги та заперечення.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та рішень.

В силу того, що судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено порушень судом першої інстанції процесуальних та матеріальних норм, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2018 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно статті 328 КАС України, протягом 30 днів відповідно до ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
В повному обсязі постанова виготовлена 04.09.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко