Справа № 2а-12213/12/2070
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2019 року

Київ

справа №2а-12213/12/2070

адміністративне провадження №К/9901/899/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П,

розглянувши у письмовому провадженні

касаційну скаргу Нововодолазької міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області Державної податкової служби (правонаступник Південна ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області)

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року (головуючий суддя: Чудних С.О.),

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 року (головуючий суддя: Сіренко О.І., судді: Любчич Л.В., Спаскін О.А.),

у справі № 2а-12213/12/2070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омбілік-Агро»

до Нововодолазької міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Омбілік-Агро» (далі - позивач, ТОВ «Омбілік-Агро») звернулося до суду з адміністративним позовом до Нововодолазької міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області Державної податкової служби (правонаступник Південна ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, далі - відповідач, ДПІ), в якому просило суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.07.2012 року № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 року позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати судові рішення, та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи касаційної скарги повністю дублюють доводи апеляційної скарги та висновки акту перевірки. Зокрема, що позивачем, в порушення п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 р. № 1185 не надана до податкового органу довідка про нову нормативну грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням зміненого коефіцієнту нормативної грошової оцінки ріллі станом на 01.01.2012 року, та при розрахунку нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 01 липня 1995 року не застосований коефіцієнт 1,756, чим занижено суму податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у розмірі 1 878,37 грн.

Позивач надіслав на адресу суду письмові заперечення проти доводів касаційної скарги, в яких, окрім іншого посилався на те, що будь-якої іншої нормативно-грошової оцінки сільськогосподарських угідь, або про внесення змін до існуючої оцінки, які б враховували коефіцієнт 1,756 до теперішнього часу радою не приймались та офіційно не оприлюднювались, отже відсутні підстави для застосування даного коефіцієнту нормативно грошової оцінки при обчисленні орендної плати. З врахуванням викладеного просив суд у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 27.06.2012 року Нововодолазькою МДПІ Харківської області ДПС проведено камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю ТОВ «Омбілік-Агро» () за травень 2012 року, за результатами якої складений акт перевірки № 248/15-0-21/34473765 з висновками про порушення позивачем п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України у зв`язку з заниженням суми орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за травень 2012 р. на 1878,37 гривень.

19.07.2012 року на підставі акту перевірки № 248/15-0-21/34473765 від 27.06.2012р. Нововодолазькою МДПІ Харківської області ДПС було прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу донараховано суму податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у розмірі 2 817,56 гривень, у тому числі 1 878,37 грн. - за основним платежем та 939,18 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатом адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 19.07.2012 р. № рішеннями ДПС у Харківській області від 24.09.2012 року, та Державної податкової служби від 26.10.2012 року залишено без змін.

Отже незгода з податковим повідомленням-рішенням стала підставою для звернення позивача з цим позовом до суду з вимогами про його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач звільнений від обов`язку при проведенні розрахунку орендної плати за землі сільськогосподарського призначення (рілля) враховувати показники нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 01.01.2007 року із застосуванням коефіцієнту 1,756, оскільки до договорів оренди, укладених 28.09.2009 р. між Валківською РДА і ТОВ "Омбілік -Агро" будь-які зміни сторонами не вносились, розмір орендної плати за землю та порядок її справляння у певний спосіб (із застосуванням індексів інфляції) не переглядались - раніше від часу внесення та державної реєстрації змін до договорів оренди у частині визначення орендної плати у новий спосіб (із застосуванням коефіцієнту 1,756), тому підстави для застосування такого коефіцієнту відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 вказаного Кодексу орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.2 статті 288 ПК України).

Відповідно до пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою:

- для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу;

- для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Разом з тим, статтею 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII цього Кодексу, а у разі, якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XIII Кодексу - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Отже, нормативна грошова оцінка земель прямо впливає на розмір плати за землю.

Приписами пункту 286.2 статті 286 ПК України передбачено обов`язок платника плати за землю, в тому числі орендної плати, самостійно подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки відповідну податкову декларацію на поточний рік, а також додавати до неї довідку (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначені Законом України «Про оцінку земель» від 11 грудня 2003 року № 1378-IV у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України № 1378-IV).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Методика нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213 (далі по тексту - Методика №213).

Відповідно до пункту 5 вказаної Методики в основу розрахунку нормативної грошової оцінки земель кладеться рентний доход, який створюється при виробництві зернових культур і визначається за даними економічної оцінки земель, проведеної в 1988 році.

Пунктом 18 Методики № 213 визначено, що нормативна грошова оцінка окремої земельної ділянки (території сільськогосподарських угідь, що знаходяться у власності або користуванні юридичних та фізичних осіб, в тому числі земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби) визначається на основі шкал нормативної грошової оцінки агровиробничих груп грунтів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185, яка набрала чинності з 01 січня 2012 року, до пункту 5 Методики нормативної грошової оцінки землі було внесено зміни, відповідно до яких для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням індексації), застосовується коефіцієнт 1,756, а також доповнено пункт 19-1, відповідно до якого показники нормативної грошової оцінки гектара ріллі окремої земельної ділянки, проведеної станом на 1 липня 1995 року, застосовуються із коефіцієнтом, що визначений абзацом другим пункту 5 цієї Методики.

Отже, у 2012 році при видачі витягів (довідок) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (незалежно від місця розташування) для справляння земельною податку, орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, визначення мінімального розміру орендної плати за земельну частку (пай), державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок показники нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995 року, перераховуються на коефіцієнт індексації та на коефіцієнт 1,756, крім нормативної грошової оцінки ріллі, при розрахунку якої рентний дохід обчислювався з урахуванням ціни центнера зерна на дату оцінки, пізнішу за 1995 рік.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 28 вересня 2009 року між позивачем та Валківської районною державною адміністрацією були укладені договори оренди землі, зареєстровані у Валківському районому відділі реєстрації ХРФ ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 18.11.2009 р. №10, від 18.11.2009 р. № 11, від 18.11.2009 р. № 12, від 18.11.2009 р. № 13, від 18.11.2009 р. № 14, від 18.11.2009 р. № 16, від 18.11.2009 р. № 17, від 18.11.2009 р. № 15, від 18.11.2009 р. № 09.

На підставі зазначених договорів підприємство отримало в оренду земельні ділянки за кадастровими номерами: -03-000-0552, -02-000-0444, -02-000-0445, -03-000-0554 , -03-000-0553 , -03-000-0556 , -03-000-0557 , -03-000-0555 , -03-000-0551 із земель сільськогосподарського призначення державного резервного фонду (рілля), що знаходиться на території Сидоренківської сільської ради за межами населених пунктів.

Виходячи зі змісту Технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок запасу та державного резервного фонду, виготовленої ПП «Геомастер» для визначення розміру орендної плати ТОВ «Омбілік-Агро» на території Сидоренківської сільської ради (за межами населеного пункту) Валківського району Харківської області, датою оцінки земельних ділянок та встановлення їх вартості є 01 січня 2007 року.

Аналогічні інформація надана листами Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області № 01-13/11-1615 від 29 травня 2012 року та 01-13/11-1607 від 01 червня 2012 року у відповідь на запити позивача.

Тобто виходячи з листів Управління Держкомзему у Валківському районі Харківської області № 01-13/11-1615 від 29.05.2012р. та 01-13/11-1607 від 01.06.2012 р. нормативна грошова оцінка земельних ділянок проведена станом на 01.01.2007 р.

Листом Державного агентства земельних ресурсів України № 355/22/6-12 від 12.01.2012 р. «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» поінформовано власників землі та землекористувачів про необхідність індексувати нормативну грошову оцінку земель станом на 01.01.2012р. на коефіцієнт індексації, що дорівнює 1%, який відповідно до п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України розраховано, виходячи з індексу споживчих цін за 2011 рік 104,6% . Як вбачається зі змісту вказаного листа, жодних згадувань про збільшення нормативної грошової оцінки землі на коефіцієнт 1,756 Держземагенством не наведено (а.с.13).

Крім того, згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Нормами п288.4, п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України також передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Як вірно встановлено судами, до теперішнього часу будь-які зміни до договорів оренди, укладених 28.09.2009 р. між Валківською РДА і ТОВ "Омбілік - Агро", сторонами не вносились, розмір орендної плати за землю та порядок її справляння у певний спосіб (із застосуванням індексів інфляції) не переглядались, рішення в частині визначення орендної плати у новий спосіб із застосуванням коефіцієнту 1,756 радою не приймались.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для застосування до нормативної грошової оцінки земельних ділянок коефіцієнту 1,756.

Доводи, наведені відповідачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанції, дублюють доводи апеляційної скарги та акту перевірки, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтею 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Нововодолазької міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області Державної податкової служби (правонаступник Південна ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області) залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: І.А. Васильєва

Судді: С.С. Пасічник

В.П. Юрченко