Справа № 160/6445/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2019 року Справа № 160/6445/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача відповідача представника відповідача Борисенко Т.В., ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення коштів,-
В обгрунтування позову позивачем вказано, що ОСОБА_1 з 01.08.2011 навчався в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ та протягом строку навчання перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з наказом ДДУВС від 16.02.2017 № 35 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, був направлений у розпорядження ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посади.
Згідно з наказом ГУНП у Дніпропетровській області від 20.02.2017 № 72 о/с відповідач призначений слідчим слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
03.04.2019 відповідач звернувся до керівництва ГУНП в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення зі служби.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 15.04.2019 № 128 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до п. 3.2 контракту від 07.02.2017 № 3005 підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу з будь - яких підстав, крім підстав, передбачених п. 5 контракту.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/6445/19, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Судове засідання призначено на 02 серпня 2019 року. Останнє судове засідання відбулося 11 вересня 2019 року.
24 липня 2019 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 15.04.2019 № 128 о/с відповідача було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.
Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Пунктом 2.3.6 контракту від 07.02.2017 № 3005 передбачено, що у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відповідач зобов`язується відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України в особі ДДУВС витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку.
Відповідно до п. 3.2 контракту від 07.02.2017 № 3005 підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу з будь яких підстав, крім підстав, передбачених п. 5 контракту.
11.09.2019 року представник позивача надав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що до адміністративного позову додано Довідку - розрахунок від 15.05.2014 № 614, в якій наведено розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у ДДУВС за період: 2015 - 2017 роки. При здійсненні розрахунків та складанні Довідки-розрахунку від 15.05.2014 № 614 Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ керувався Порядком розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку).
Відповідно до п.2.1.6. Порядку розрахунку, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 гкал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2.56 квт/г.
При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.
11.09.2019 представником відповідача до суду надані пояснення по справі, в яких зазначено, що позиція позивача та третьої особи є ідентичною та базується на одних і тих же нормативно-правових актах України та має ідентичні вимоги про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Як видно з контракту № 3005 його було укладено та підписано сторонами 07 лютого 2017 року.
При цьому, постанова Кабінету Міністрів України № 261 від 12 квітня 2017 року та наказ МВС України № 173 від 01.03.2017 (на які посилається позивач та третя особа) були прийняті вже після укладення контракту № 3005 від 07.02.2017, а тому вони не можуть застосовуватися до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.
Окрім того, представник відповідача вказав, що позивач та третя особа не можуть посилатися на положення ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки вона хоч і вказує на можливість стягнення відповідних відшкодувань, але не визначає порядку їх проведення на користь Міністерства внутрішніх справ України, або ж інших осіб.
У судовому засіданні 11.09.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив адміністративний позов задовольнити повністю.
Відповідач та його повноважний представник у судовому засіданні 11.09.2019 заперечили проти адміністративного позову, просили суд відмовити в його задоволенні повністю.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання 11.09.2019 свого повноважного представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена судом, просила здійснювати розгляд справи за відсутності свого повноважного представника.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 2011 по 2012 рік та з 2013 по 2019 рік.
Наказом ДДУВС від 01.08.2011 № 62 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу на денну форму навчання за державним замовленням.
Наказом ДДУВС від 10.05.2012 № 46 о/с відповідача було переведено на другий курс заочної форми навчання факультету заочного навчання працівників органів внутрішніх справ.
Наказом ДДУВС від 10.05.2016 № 47 о/с відповідача звільнено за власним бажанням у відповідності до Порядку проведення експерименту з підготовки фахівців для Міністерства внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства оборони України від 19.05.2011 № 77/462/263.
У період з 16.05.2012 по 13.05.2013 відповідач служив в Збройних силах, а з 14.05.2013 був зарахований курсантом другого курсу підготовки фахівців для підрозділу міліції громадської безпеки за державним замовленням.
Наказом ДДУВС від 30.05.2014 № 111 о/с відповідач, як випускник, був направлений до ГУМВС України в Дніпропетровській області для призначення на посади.
З 01.06.2014 по 31.08.2015 відповідач працював на посаді дільничного офіцера міліції відділення міліції № 1 Бабушкінського відділу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Наказом ДДУВС від 18.08.2015 № 195 о/с ОСОБА_1 було зараховано слухачем магістратури денної форми навчання.
07.02.2017 між відповідачем, ДДУВС та ГУНП в Дніпропетровській області був укладений контракт № 3005 про здобуття освіти відповідача у ДДУВС, яким сторони погодили, що його умови застосовуються до відносин, які виникли з 01.09.2015 (п. 7.8 контракту).
Згідно з наказом ДДУВС від 16.02.2017 № 35 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 направлено у розпорядження ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посади. Також, вказаним наказом затверджено розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням кожного слухача - випускника за період навчання в ДДУВС.
Згідно з наказом ГУНП у Дніпропетровській області від 20.02.2017 № 72 о/с відповідача призначено слідчим слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.
03.04.2019 відповідачем подано рапорт до керівництва ГУНП в Дніпропетровській області про звільнення його зі служби в Національній поліції.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 15.04.2019 № 128 о/с ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
У зв`язку тим, що в добровільному порядку відповідачем витрати, пов`язані з його утриманням у ДДУВС не відшкодовано, позивач звернувся з даним позовом до суду.
У Статуті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (у редакції, затвердженій наказом МВС України № 1277 від 30.11.2016 р.) зазначено, що Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ знаходиться у сфері управління Міністерства внутрішніх справ, засновником Університету є держава в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерство внутрішніх справ, а тому в спірних правовідносинах позивач виступає саме як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України.
Підстави, порядок та механізм відшкодування Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, визначено ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» та нормами Порядку відшкодування особами витрат, пов"язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 р. № 261 (надалі - Порядок).
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь - яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію»).
Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (п.п. 3,4 Порядку).
За умовами зазначеного контракту від 07.02.2017 № 3005, у разі дострокового розірвання контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими пунктом 3 цього контракту у місячний термін відшкодовує витрати, пов`язані з його утриманням, згідно із затвердженою довідкою-розрахунком.
Відповідно до п. 3.2 контракту від 07.02.2017 № 3005, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу з будь - яких підстав, крім підстав, передбачених п. 5 контракту.
В пункті 4 контракту від 07.02.2017 № 3005 вказано, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, до яких належить, але перелік не є вичерпним: тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія
Підпунктом 4.4 контракту 07.02.2017 №3005 визначено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
З матеріалів справи встановлено, що 15.04.2019 ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.04.2019 № 128 о/с, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.
З наданої позивачем довідки-розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням магістра ОСОБА_1 у ДДУВС за 2015 - 2017 роки від 15.05.2019 № 614 встановлено, що:
витрати за теплоенергію у вказаний період склали 1532,72 грн.;
витрати з водопостачання та водовідведення у період з 2015 по 2017 роки склали 563,71 грн.;
витрати з електроенергії склали 1478,94 грн.;
У судовому засіданні 02.09.2019 відповідач та його представник зазначили, що на контракті від 07.02.2017 № 3005 міститься підпис не ОСОБА_1 , а іншої особи та поставлено перед судом питання щодо необхідності проведення судової почеркознавчої експертизи.
Під час судового розгляду справи 11.09.2019 ОСОБА_1 підтвердив, що підпис на контракті від 07.02.2017 № 3005 належить саме йому.
Доводи представника відповідача про те, що редакція статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» набула чинності з 20.04.2017, а тому не може бути застосована у даному випадку судом до уваги не приймаються, оскільки зазначена стаття не зазнавала змін з моменту набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».
Щодо доводів представника відповідача про неможливість застосування положень постанови Кабінету Міністрів України № 261 від 12.04.2017, то такі твердження є хибними, оскільки вказаною постановою Кабінету Міністрів України затверджений Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, та оскільки саме він чинний на час звернення позивача до суду із цим позовом, а отже саме його положеннями врегульовуються правовідносини, що виникли між сторонами, а тому саме він підлягає застосуванню до розглядуваних правовідносин.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, враховуючи фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ та обгрунтованість заявлених позовних вимог.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз - відсутні, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 вересня 2019 року

Суддя О.В. Царікова