Справа № 120/2352/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 вересня 2019 р. Справа № 120/2352/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Стеанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21036)

до: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21036)

про: скасування постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - відповідач) про скасування постанови головного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Сінгаєвської Ольги Миколаївни про накладення штрафу за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 57653933 від 11.07.2019 року в сумі 10 200 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ним 12.07.2019 року отримано постанову про накладення відповідачем штрафу від 11.07.2019 року за виконавчим провадженням № 57653933 у сумі 10 200 грн. 00 коп.. З даною постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною та протиправною, з огляду на відсутність визначених ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для накладення штрафу (далі ЗУ «Про виконавче провадження»). Додатково позивач листом від 23.11.2018 року за вих. № 10002/09-47/07 повідомив відповідача, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року добровільно виконано 22.10.2018 року до відкриття виконавчого провадження. Стягувачеві проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року по 17.10.2018 року, виплату нарахованих, на виконання рішення суду 5 431 грн. 33 коп., здійснюється з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» № 649 від 22.08.2018 року (далі Постанова № 649). На виконання Постанови № 649 постановою правління Пенсійного фонду України 26.09.2018 року затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України № 1189/32641 від 22.10.2018 року (далі Порядок № 20-1). На виконання вищевказаних нормативно-правових актів та листа Пенсійного фонду України № 101/02-11 від 02.01.2019 року позивачем 21.01.2019 року надано Пенсійному фонду України інформацію щодо нарахованих, на виконання рішення суду, ухвалених у 2018 році, для формування реєстру рішень та здійснення подальшої виплати. За таких обставин, позивач зазначає, що ним вжито всіх дієвих та залежних від нього в межах чинного законодавства заходів для виконання рішення суду за виконавчим провадженням № 57653933, тому накладення штрафу є протиправним. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 29.07.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків (надання до суду доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів).

07.08.2019 року за вх. № 40751 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано копію реєстру відправлених листів від 22.07.2019 року, поданих до поштового відділення м. Вінниці та копію фіскального чеку про відправлення із зазначенням найменування оператора, об`єкта поштового зв`язку, який надає послуги, дати та виду послуги, а також її вартість.

Ухвалою від 08.08.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 14.08.2019 року.

12.08.2019 року за вх. № 41491 представником позивача через канцелярію суду надано клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином завіреної копії листа № 10002/09-47/07 від 23.11.2018 року, належним чином засвідченої копії розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії та належним чином завірену копію розпорядження про перерахунок пенсії.

13.08.2019 року до суду відповідачем наданий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що 23.11.2018 року позивачем був наданий лист із розрахунками про проведений перерахунок, а також зазначено, що виплата коштів буде здійснена згідно Постанови № 649. Відповідачем неодноразово надсилались позивачеві вимоги щодо надання підтверджень повного та фактичного виконання рішення суду. Листами від 17.01.2019 року, 12.03.2019 року та 16.05.2019 року позивач повідомляв відповідача, що перерахування заборгованості у сумі 5 431,33 грн. буде здійснено згідно Постанови № 649, але не надано належного підтвердження щодо внесення рішення суду у відповідний реєстр. Таким чином, відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідних дій, вказаних у п. 5 Постанови № 649. Вважає безпідставним посилання позивача на постанову правління ПФУ № 20-1 від 26.09.2018 року. Відповідач зазначає на принцип неприпустимості зворотної дії у часі нормативних актів, посилається на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 22.02.2017 року по справі № 6-2705цс16 та практику Європейського суду. Відповідач вказує, що відсутність та скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, що також підтверджується Верховним судом у відповідних рішеннях. У зв`язку із викладеним, 22.05.2019 року відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу та надано новий строк для виконання судового рішення, але рішення суду залишилось без виконання на теперішній час. За таких обставин, відповідачем прийнято спірну постанову про накладання подвійного штрафу. Відповідач також вважає, що у разі задоволення позову з нього не підлягають стягненню судові витрати.

Цього ж дня, відповідачем до суду надано клопотання про зупинення провадження у цій справі.

14.08.2019 року до суду позивачем та відповідачем надані клопотання про розгляд справи без участі їх представників. Позивачем також зазначено про те що він не заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.08.2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Сьомого апеляційного адміністративного суду у справ № 120/1826/19-а.

13.09.2019 року до суду надійшло повідомлення від відповідача про набрання законної сили вказаного судового рішення та відсутністю підстав, які слугували зупиненню провадження.

Ухвалою суду від 16.09.2019 року провадження по даній справі поновлено, судове засідання призначено на 18.09.2019 року.

17.09.2019 року за вх. № 46110/19 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

18.09.2019 року за вх. № 46167 до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року у справі № 0240/2710/18-а зобов`язано позивача здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 80% від відповідних сум грошового забезпечення та виплатити йому різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період з 01.01.2018 року по день, з якого почнеться виплата перерахованої пенсії в розмірі 80% від відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років.

На підставі вказаного рішення судом 01.11.2018 видано виконавчий лист.

12.11.2018 року відповідачем відкрито виконавче провадження ВП № 57653211 щодо виконання вказаного виконавчого листа від 01.11.2018 року.

Позивач листом за вих. № 10002/09-47/07 від 23.11.2018 року повідомив головного державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року добровільно виконано 22.10.2018 року до відкриття виконавчого провадження. Стягувачеві проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року по 17.10.2018 року внаслідок чого розмір його пенсії склав 6 439 грн. 41 коп..

Згідно розрахунку від 22.10.2018 року за період з 01.01.2018 року по 17.10.2018 року стягувачу нараховано 5431 грн. 33 коп.. З 01.11.2018 року виплата пенсії стягувачеві здійснюється в новому розмірі виходячи з 80% від сум грошового забезпечення, в розмірі 6439,41грн. Виплата донарахованих сум за період з 17.10.2018 року по 31.10.2018 року в сумі 276 грн. 17 коп. здійснена додатковою відомістю від 25.10.2018 року.

Виплата нарахованих, на виконання рішення суду, 5431 грн. 33 коп. здійснюється з урахуванням Постанови № 649.

29.12.2018 року за вих. № 2863/09-44/03 позивачем на адресу Пенсійного фонду України направлено лист щодо внесення до Реєстру відомостей про судові рішення, яким повідомив, що відсутня можливість надати докази про облік та внесення до Реєстру судових рішень ухвалених у 2018 році, які виконуються у відповідності до положень Постанови № 649 та Порядку № 20-1, як того вимагають органи державної виконавчої служби. Тому просив вирішити це питання.

За результатами розгляду зазначеного листа, Пенсійний фонд України 12.04.2019 року за вих. № 11358/04-21 повідомив позивача, що завершується робота щодо доповнення Реєстру рішеннями, прийнятими у 2018 році, а також зазначили, що з порушеного питання позивача буде поінформовано додатково.

Постановою відповідача від 11.07.2019 року в рамках виконавчого провадження № 57653933 по примусовому виконанню виконавчого листа від 01.11.2018 року № 0240/2710/18-а винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200 грн. 00 коп. за повторне невиконання без поважних причин рішення суду.

Не погодившись із даною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 З ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно ч. 1 та 2 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність

Поважними в розумінні наведених норм ЗУ «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Згідно зі ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Постановою № 649 затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Вказаний Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Як зазначено у п. 3 Постанови № 649 боржник, яким є орган Пенсійного фонду України, визначений судом у виконанні судового рішення, веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Відповідно до п. 4 Постанови № 649 черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

За змістом п. 5 Постанови № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п. 6 Постанови № 649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно п. 10 Постанови № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Як зазначено у п. 11 Постанови № 649 боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Системний аналіз наведених норм доводить, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом випадках приватні виконавці. Виконавці зобов`язані вживати передбачені чинним законодавством заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У разі ж невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець зобов`язаний винести постанову про накладення на боржника штрафу. При цьому, органи державної влади при виконанні, покладених на них повноважень, зобов`язані діяти на підставі, у межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до відкриття виконавчого провадження у добровільному порядку виконано судове рішення від 18.09.2018 року, про що повідомлено відповідача. При цьому, було зазначено, що виплата нарахованих на виконання рішення суду 5431грн. 33 коп. здійснюється з урахуванням Постанови № 649.

Проте, відповідачем було прийнято спірну постанову про накладення штрафу на позивача у сумі 10 200 грн. 00 коп. При цьому, причиною застосування штрафних санкцій стало встановлення державним виконавцем повторного невиконання позивачем, у встановлений строк, в повному обсязі, без поважних причин.

Суд зазначає, що передумовою винесення постанови про накладення штрафу є обов`язок державного виконавця встановити причини невиконання або не повного виконання рішення суду. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливлюють або значно ускладнюють виконання рішення боржником, та які не залежали від його волевиявлення.

Виконання рішення у виконавчому провадженні № 57653933 здійснюється за окремою бюджетною програмою, яку формує Пенсійний фонд України. Тобто, виконання рішення, у даному випадку, безпосередньо не залежить від дій (волевиявлення) позивача, адже з матеріалів справи вбачається, що останнім були вжиті всі залежні від нього заходи для забезпечення виплати перерахованої пенсії (зокрема, перераховано пенсію, включено справу до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, переданих до Пенсійного фонду України, неодноразове звернення до Пенсійного фонду України з проханням посприяти у виконанні вказаного рішення).

У контексті цього суд вказує, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України.

Таким чином, не виконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися не виконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 року у справі № 373/436/15.

Такі підстави не виконання рішення суду, як відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактична відсутність коштів, на переконання суду, є поважними причинами, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 30.06.2015 року та 03.11.2015 року, 02.02.2016 року (справи № 21-1044а15, 21-5099а15, 825/3715/14 відповідно), Верховним Судом у постановах від 24.01.2018 року (справа № 405/3663/13-а (провадження № К/9901/1598/18)) та від 13.06.2018 року (справа № 757/29541/14-а (провадження № К/9901/12146/18)).

Отже, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 0240/2710/18-а позивачем проведено перерахунок пенсії заявнику та забезпечено часткову виплату перерахованої пенсії в межах наявних бюджетних асигнувань, про що повідомлено відповідача.

Від так, виконання судового рішення позивачем мало місце, але не у повному обсязі з незалежних від нього причин, які є поважними у розумінні ст. 63, 75, ЗУ «Про виконавче провадження», що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

Враховуючи, що позивачем виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі № 0240/2710/18-а не в повному обсязі не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування, суд приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Більш того, аналізуючи оскаржувану постанову суд акцентує увагу, що остання не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача сплатити суму перерахованої пенсії та умисного не виконання ним дій, спрямованих на таку виплату.

Крім того, оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф за повторне невиконання ним рішення суду без поважних причин. Вперше штрафні санкції до позивача були застосовані постановою відповідача від 22.05.2019 року. Остання була оскаржена позивачем до суду та рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року у справі № 120/1826/19-а була визнана протиправною та скасована. Вказане рішення суду у цій частині залишене в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 року, яка набрала законної сили.

За таких обставин, суд вказує на відсутність повторності у діях позивача, відповідно про відсутність підстав для застосування кваліфікуючого розміру штрафу до позивача та як наслідок протиправності оскаржуваної постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані сторонами по справі, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, позивачем надано лише платіжне доручення № 1353 від 22.07.2019 року про сплату судового збору та не зазначено про інші витрати, зокрема, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то судові витрати у формі судового збору, сплачені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» № 649 від 22.08.2018 року та ст.139, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови головного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Сінгаєвської Ольги Миколаївни про накладення штрафу за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 57653933 від 11.07.2019 року в сумі 10 200 грн. 00 коп. задовольнити.

Скасувати постанову головного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Сінгаєвської Ольги Миколаївни про накладення штрафу за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 57653933 від 11.07.2019 року в сумі 10 200 грн. 00 коп..

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21036)

Відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21036)

Суддя Маслоід Олена Степанівна