Справа № 640/12295/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О., Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельтабудгруп» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельтабудгруп» до виконуючої обов`язки голови Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Шурховецької Людмили Ігорівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельтабудгруп» до виконуючої обов`язки голови Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Шурховецької Людмили Ігорівни, в якому позивач просив суд: визнати протиправною та скасувати вимогу в.о. Голови Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.06.2019 № 60-02/3340 про надання інформації.

Разом з позовом, до суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій представник позивача просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом: зупинення дії вимоги виконуючої обов`язки голови Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Шурховецької Людмили Ігорівни від 10.06.2019 № 60-02/3340 про надання інформації до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ТОВ «Дельтабудгруп» про визнання протиправною та скасування вимоги від 10.06.2019 № 60- 02/3340 про надання інформації; заборони виконуючій обов`язки голови Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Шурховецькій Людмилі Ігорівні вчиняти дії на підставі вимоги від 10.06.2019 № 60-02/3340 про надання інформації, а саме - заборонити приймати будь-які рішення за неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі, у встановлені відповідачем строки, подання недостовірної інформації за вимогою від 10.06.2019 № 60-02/3340 про надання інформації до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ТОВ «Дельтабудгруп» про визнання протиправною та скасування вимоги від 10.06.2019 № 60-02/3340 про надання інформації.

Так, в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову товариство посилається на те, що ТОВ «Дельтабудгруп» подало до Окружного адміністративного суду м. Києва позов про визнання протиправною та скасування вимоги в.о. Голови Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.06.2019 № 60-02/3340 про надання інформації, що адресована ТОВ «Дельтабудгруп». Позивач вважає, що вказана вимога про витребування від ТОВ «Дельтабудгруп» інформації сформована в.о. Голови Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з перевищенням наданих йому законом повноважень, та за відсутності настання передбачених законом обставин для направлення такої вимоги (зокрема, як то розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведення перевірки). У зв`язку з цим, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам товариства, що полягає у можливості в подальшому прийняття в.о. Голови Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення про накладення на ТОВ «Дельтабудгруп» штрафу за неподання інформації, покладення на нього обов`язку по доведенню відсутності вини у власних діях.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.2019 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, товариство подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.2019 та прийняти нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з наступного:

- ТОВ «Дельтабудгруп» не наведено та не доведено обставини, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, шляхом подання позовної заяви.

- заявником не зазначено, які саме його права, свободи та інтереси особи, за захистом яких він звернувся до суду, були порушені вимогою відповідача від 10.06.2019 № 60-02/3340;

- з наданих на момент подання заяви про забезпечення позову доказів, неможливо зробити висновок про очевидну протиправність оскаржуваного рішення (вимоги) суб`єкта владних повноважень, що свідчить про те, що наявність очевидних ознак протиправності рішення (вимоги) відповідача може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Додатково, необхідно наголосити на тому, що за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду.

Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте, суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та обставинам, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення на даному етапі, оскільки, запропонований заявником спосіб забезпечення адміністративного позову в даному випадку є передчасним та фактично вирішує спір до розгляду справи по суті, без його дослідження на предмет відповідності положенням чинного законодавства.

Посилання на очевидну протиправність оскаржуваної вимоги відповідача, не можуть вважатись такими без належної перевірки та підлягають дослідженню з наданням їм правової оцінки під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що, оскаржувана в даній справі вимога не містять тих положень, реалізація яких може мати саме невідворотні наслідки для позивача, що слугують підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення її дії.

Колегія суддів вважає, що посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства. Заявником не наведено у чому саме може полягати неможливість або ускладнення виконання рішення суду.

Крім того, заявником не зазначено, які саме його права, свободи та інтереси особи, за захистом яких він звернувся до суду, були порушені вимогою відповідача від 10.06.2019 № 60-02/3340.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про передчасність поданої заяви та відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Інші ж доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Окружного адміністративного суду м. Києва про неможливість забезпечення позову без розгляду справи по суті та стосуються обставин справи та розгляду позову по суті.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, в її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.2019 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дальтабудгруп» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

О.І. Шурко