Справа № 820/11622/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року

Київ

справа №820/11622/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3503/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І., суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Західної об`єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ю Бі Сі - ПРОМО» до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Західної об`єднаної Державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання неправомірною діяльності та стягнення суми,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Ю Бі Сі - ПРОМО» подало до суду позов, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Західної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області щодо невиконання визначеної законом процедури відшкодування суми податку на додану вартість за квітень 2011 року в сумі 217089,00 грн, стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Ю Бі Сі - ПРОМО» бюджетне відшкодування податку на додану вартість за квітень 2011 року в сумі 217089,00 грн та пеню в сумі 27 950,66 грн за період з 30.05.2012 по 22.11.2013.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 16.12.2013 адміністративний позов задовольнив частково. Стягнув з Державного бюджету на користь позивача бюджетне відшкодування податку на додану вартість за декларацією за квітень 2011 року в сумі 217089,00 грн, пеню за період з 07.06.2012 по 22.11.2013 за прострочення сплати бюджетної заборгованості в сумі 27523,60 грн. У задоволенні іншої частини позову суд відмовив.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 26.02.2014 скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2013 у частині задоволення позову про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені за період з 07.06.2012 по 09.07.2012 за прострочення сплати бюджетної заборгованості в сумі 1761,61 грн та відмовив у задоволенні позову в цій частині. Постанову у частині задоволення позову про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетного відшкодування з податку на додану вартість суд апеляційної інстанції залишив без змін.

Задовольняючи позов в частині вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетного відшкодування податку на додану вартість, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість підтверджене судовим рішення, з моменту набрання ним законної сили. Контролюючий орган у порушення вимог закону після закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення про зменшення бюджетного відшкодування протягом п`яти робочих днів з дня набрання судовим рішенням законної сили не надав до органу казначейства висновку із зазначенням сум податку, що підлягає відшкодуванню.

Західна ОДПІ подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову про стягнення на користь позивача бюджетного відшкодування ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для відшкодування податку на додану вартість за рішенням суду до органу Державного казначейства України має надійти наказ суду та оригінал судового рішення про зобов`язання відшкодувати суму коштів. Обов`язок з направлення висновку про відшкодування податку на додану вартість виникає у податкового органу протягом п`яти днів після закінчення процедури судового оскарження, яка закінчилася постановленням Вищим адміністративним судом України ухвали від 12.12.2012. Суд не врахував висновки, викладені в акті перевірки від 19.07.2011 № 1619/07-12/35702638, про непідтвердження права позивача на податковий кредит за операціями з ризиковими контрагентами.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25.03.2014 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 09.09.2019 призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, зважає на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2011 року, в якій в рядку 23.1 якої визначив суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за квітень 2011 року, - 217089 грн, на рахунок платника у банку. До податкової декларації додав додатки: розрахунок суми бюджетного відшкодування, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку.

ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова провела перевірку, за результатами якої склала податкове повідомлення-рішення від 23.08.2011 № про зменшення бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість квітень 2011 року, в сумі 217089 грн, та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 грн.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 12.12.2011 у справі № 2а-11967/11/2070 за позовом ТОВ «Ю БІ СІ ТАУЕРС» до ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова, залишеною без змін Харківським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 30.05.2012, скасував, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 23.08.2011 № .

Отже, правомірність заявленого позивачем за квітень 2011 року бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 217089 грн підтверджена судом у судовому рішенні, яке набрало законної сили 30.05.2012, і обставини, установлені цим судовим рішенням, у силу вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вирішення справи в суді першої інстанції) не потребували доказування.

Відповідно до пунктів 200.7, 200.8 статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі - ПК) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України.

Згідно з підпунктом 200.11 статті 200 ПК за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Згідно з підпунктом «а» пункту 200.14 статті 200 ПК якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 ПК у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, з набранням 30.05.2012 постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2011 у справі № 2а-11967/11/2070 законної сили у позивача виникло право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а у відповідача - обов`язок протягом п`яти робочих днів, що настали за отриманням відповідного судового рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Зважаючи на те, що відповідач не виконав зазначеного обов`язку, висновки судів про протиправність такої бездіяльності, яка порушила право позивача на своєчасне отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджету, є обґрунтованими.

Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15, дійшла висновку про те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 21-881а15, від 17.11.2015 у справі № 21-4371а15, від 02.12.2015 у справі № 21-2650а15, від 20.04.2016 у справі № 21-452а16, від 07.03.2017 у справі № 820/19449/14, оскільки на дату розгляду справи № 826/7380/15 Великою Палатою Верховного Суду вказаний спосіб захисту не є ефективним та не призводить до поновлення порушеного права платника податків, тоді як ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника податків, є стягнення з Державного бюджету України на користь суб`єкта господарювання заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість.

Переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справ, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди не допустили неправильного їх застосування. Доводи, наведені в касаційній скарзі, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 375 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

З огляду на те, що Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25.03.2014 зупинив виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення поновлює їх виконання.

Керуючись статтями 344, 350, 352, 355, 356, 359, 375 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Західної об`єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014 - без змін.

Поновити виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2013 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2014.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

В.В. Хохуляк

Судді Верховного Суду