Справа № 826/11743/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, податковий орган), щодо нескладання висновку про повернення суми надмірно сплачених грошових коштів з земельного податку;

- зобов`язати Луганську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області підготувати та подати висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів з земельного податку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 07 серпня 2018 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року скасовано, прийнято нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області щодо нескладання висновку про повернення суми надмірно сплачених грошових коштів з земельного податку. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції заяву, у якій просить переглянути в частині відмови у задоволенні позовних вимог постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року за виключними обставинами у зв`язку із прийняттям 5 червня 2019 року Першим сенатом Конституційного Суду України рішення № 3-р(І)/2019 у справі № 3-391/2018(6048/18).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для перегляду рішення за виключними обставинами, колегія суддів вважає, що заява позивача не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача підготувати та подати висновок про повернення надмірно сплачених грошових коштів з земельного податку, суд апеляційної інстанції, якого підтримав також і Верховний Суд, виходив із того, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 23.03.17 №1989-VIII (далі - Закон № 1989-VIII), який набрав чинності з 15.04.2017, підпункт 38.7 п. 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК викладено у новій редакції, відповідно до якої нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269 - 289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Суд апеляційної інстанції у постанові від 01 березня 2018 року вказав, що у зв`язку з набранням чинності Закону №1989-VIII, правові підстави для повернення платникам податків, якими було у добровільному порядку сплачені у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня 2016 року грошові зобов`язання з земельного податку - відсутні.

В подальшому, першим сенатом Конституційного Суду України 5 червня 2019 року прийнято рішення № 3-р(І)/2019 у справі № 3-391/2018(6048/18), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення першого речення абзацу двадцять шостого розділу I Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 23 березня 2017 року № 1989-VIII, згідно з якими "нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку".

Статтею 152 Конституції України передбачено: закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Крім того, відповідно статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Як слідує з резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 5 червня 2019 року № 3-р(І)/2019 у справі № 3-391/2018(6048/18) положення першого речення абзацу двадцять шостого розділу I Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 23 березня 2017 року № 1989-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, наявність рішення Конституційного Суду України від 5 червня 2019 року № 3-р(І)/2019 у справі № 3-391/2018(6048/18) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору.

Виходячи з наведеного, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішень судами першої та апеляційної інстанцій положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню. Рішення Конституційного Суду України від 5 червня 2019 року № 3-р(І)/2019 у справі № 3-391/2018(6048/18) на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення, яке не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17.

Продовження існування стану порушення прав, свобод чи інтересів позивача й після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 5 червня 2019 року № 3-р(І)/2019 у справі № 3-391/2018(6048/18) може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом задля їх захисту, однак такі обставини в жодному разі не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами, оскільки спірні правовідносини в такий період часу не були предметом судового розгляду (постанова Верховного Суду від 25 липня 2019 року по справі № 804/3790/17).

При цьому, частиною першою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною п`ятою статті 361 КАС підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Частиною шостою статті 361 КАС передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 365 КАС заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 368 КАС за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Із тексту імперативних приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено (у спірній частині), не передбачає примусового виконання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки обставини прийняття Конституційним Судом України рішення від 5 червня 2019 року № 3-р(І)/2019 у справі № 3-391/2018(6048/18) не можуть бути підставою для перегляду постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року за виключними обставинами.

Аналогічну позицію щодо відсутності підстав для перегляду судових рішень за виключними обставинами у зв`язку із ухваленням рішень Конституційним Судом України було неодноразово підтримано Верховним Судом (ухвали від 29 липня 2019 року по справі № 818/1691/18, від 08 серпня 2019 року по справі №811/1286/18, від 08 серпня 2019 року по справі №811/1285/18, від 14 серпня 2019 року по справі № 818/1807/18, від 02 вересня 2019 року по справі № 1240/2356/18 та ін.).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду як найвищого суду, який забезпечує сталість та єдність судової практики, щодо застосування викладених норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду не відступала, а тому підстави для їх неврахування відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення заяви позивача.

Відповідно до частини першої статті 369 КАС у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 34, 243, 321, 325, 328, 329, 331, 361, 365, 368, 369 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» до Луганської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст ухвали складений 16.09.2019.