Справа № 448/1593/16-а
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/1593/16-а
Провадження № 2-а/448/34/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03.09.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1

та представника позивача адвоката Гавенка Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору заступник начальника Львівської митниці ДФС України Борисов Юрій Олексійович про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гавенко Б.І. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисова Ю.О. від 14.09.2016р. у справі про порушення митних правил №3462/20909/16 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Стверджує, що позивача ОСОБА_1 незаконно, протиправно та необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності; матеріали справи про адміністративне правопорушення складено та розглянуто з порушенням процесуальних вимог та процесуальних строків; при розгляді справи про порушення митних правил посадовою особою порушено вимоги статей 489 та 526 МК України; справу розглянуто за його (позивача) відсутності, тобто з грубим порушенням прав позивача, передбачених ст.498 МК України. Окрім того, заперечує строки накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу.

Вважає, що відсутні підстави для висновку про порушення позивачем митних правил, що передбачене ч.3 ст.470 МК України.

З огляду на наведене, просить скасувати спірну постанову від 14.09.2016р. в справі про порушення митних правил №3462/20909/16, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Представник відповідача Львівської митниці ДФС подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України встановлено, що саме позивачем ОСОБА_1 ввезено 03.11.2015р. на митну територію України автомобіль марки «Mercedes 220» VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в митному режимі «транзит», який у встановлений ст.95 Митного кодексу України (далі МК України) строк не доставлений до митного органу, що і стало підставою для винесення стосовно останнього оскаржуваної постанови. Листом Львівської митниці ДФС від 18.07.2016р. №13942/13-70-20/9/29 позивач викликався до Львівської митниці для надання пояснень щодо не вивезення автомобіля за межі території України та участі у складенні протоколу про порушення митних правил, однак на виклики митниці такий не з`явився; станом на 12.08.2016р. позивач не подав документів на підтвердження факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України; примірник протоколу про порушення митних правил, де було зазначено дату та час розгляду справи, скеровано ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем його проживання; справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 розглянуто 14.09.2016р. з дотриманням строку, визначеного ст.525 МК України. Також покликався на те, що правопорушення, передбачене ст.470 МК України, може бути виявлене посадовими особами митниці безпосередньо під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення, тощо; правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, є триваючим. Вважає, що позивача ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить відмовити йому у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів, що викладені в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гавенко Б.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів, що викладені в позовній заяві. Також зазначив, що справа про порушення митних правил була розглянута за відсутності позивача ОСОБА_1 , оскільки його не викликали на розгляд даної справи. Позивачу лише була скерована постанова, винесена за результатами розгляду посадовою особою Львівської митниці ДФС матеріалів справи про порушення митних правил. Просить скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисова Ю.О. у справі про порушення митних правил №3462/20909/16 від 14.09.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач представник Львівської митниці ДФС та третя особа заступник начальника Львівської митниці ДФС України Борисов Ю.О. в судове засідання не з`явилися, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату та час слухання справи, а також не надіслали клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторони позивача та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист законним шляхом.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до ст.319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У кожному випадку виявлення факту порушення митних правил, посадова особа, яка виявила дане правопорушення, зобов`язана скласти протокол про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення.

У відповідності до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з» ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 489 МК України).

Згідно із ст.498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Із змісту ст. 494 Митного кодексу України видно, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

2. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані:

1) дату і місце його складення;

2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол;

3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено;

4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил;

5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення;

6)прізвища та адреси свідків, якщо вони є;

7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу;

8) інші необхідні для вирішення справи відомості.

3. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

6. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

7. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ч. 4 цієї статті).

Аналіз вказаних норм, дає підстави дійти висновку, що законодавством надано право особі, яка притягується до відповідальності ряд процесуальних прав та обов`язків, для захисту свої прав, свобод та інтересів.

Зокрема, особі, яка притягується до відповідальності надано право бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника.

Частиною 1 ст.531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про порушення митних правил за №3462/20909/16 від 12.08.2016р. складено за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

В зазначеному протоколі зазначено, що останній запрошувався до Львівської митниці ДФС для надання пояснень щодо не вивезення автомобіля марки Mercedes 220» VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та участі у складенні протоколу про порушення митних правил. Виклик ОСОБА_1 здійснювався листом-повідомленням від 18.07.2016р. №13942/13-70-20/9/29, але на даний виклик він не з`явився.

В матеріалах справи також наявний лист-повідомлення від 12.08.2016 року №15772/13-70-20/с/29, скерований на адресу позивача, яким надіслано протокол про порушення митних правил від 12.08.2016 року та повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 11:00 год. 14.09.2016 року за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369, управління боротьби з митними правопорушеннями Львівської митниці ДФС.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачем ОСОБА_1 зазначеного вище листа-повідомлення від 12.08.2016р. про розгляд справи про порушення митних правил та притягнення його до відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України.

В матеріалах справи є лише два рекомендовані повідомлення з штрихованими ідентифікаторами №530 та 053 про вручення 21.07.2016р. та 22.09.2016. поштового відправлення ОСОБА_1 . Суд вважає, що у даних випадках йдеться про вручення виклику для складання протоколу про порушення митних правил (21.07.2016р.) та про вручення примірника оскаржуваної постанови (22.09.2016р.). Однак в графі «розписка в одержанні» на вказаних поштових відправленнях зазначено прізвище « ОСОБА_3 » без підпису, що не дозволяє дійти однозначних висновків про отримання вказаних поштових відправлень безпосередньо позивачем. Будь-які інші рекомендовані повідомлення в матеріалах справи відсутні.

Постановою в справі про порушення митних правил №3462/20909/16 від 14.09.2016р. визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

В даній постанові від 14.09.2016р. відсутні жодні обґрунтування щодо розгляду матеріалів справи про порушення митних правил у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Наявне лише покликання на лист від 18.07.2016р. №13942/13-70-20/9/29, яким ОСОБА_1 викликався до Львівської митниці ДФС для надання пояснень та участі у складенні протоколу про порушення митних правил, таке ж аналогічне покликання на той же лист від 18.07.2016р. є в протоколі про порушення митних правил від 12.08.2016р. Покликання ж на відомості про виклик (лист-повідомлення) ОСОБА_1 . саме на розгляд справи про порушення митних правил та притягнення його до відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України в оскаржуваній постанові відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду доказів про те, що позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення митних правил відносно нього.

Отже, неналежне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про порушення митних правил позбавило останнього права в повній мірі та на власний розсуд здійснювати надане йому законодавством процесуальне право захисту.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст.3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що митний орган як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України, а саме порушив процедуру притягнення до відповідальності в справі про порушення митних правил, не повідомив ОСОБА_1 належним чином про час та місце розгляду справи.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, оскільки прийняте рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України. Відповідно постанова в справі про порушення митних правил №3462/20909/16 від 14.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 гривень підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.6, 9, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору заступник начальника Львівської митниці ДФС України Борисов Юрій Олексійович про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Борисова Ю.О. у справі про порушення митних правил №3462/20909/16 від 14.09.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.286, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак