Справа № 140/472/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7253/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Шинкар Т.І., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 140/472/19 (головуючий суддя Мачульський В.В., час ухвалення 12:23 год., м. Луцьк, повний текст складений 21 травня 2019 року) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Центуріон-Дістрібюшин до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

25 лютого 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Центуріон-Дістрібюшин звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 15 листопада 2018 року за №, № та №.

Рішенням від 16 травня 2019 року Волинський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправними та скасував оскаржені ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 15 листопада 2018 року за №, № та №, а також стягнув з відповідача на користь товариства позивача судові витрати у розмірі 19210,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Волинській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте без врахування фактичних обставин та з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що перевірками встановлено відпуск паливно-мастильних матеріалів, які знаходились на відповідальному зберіганні, за готівкові кошти та по банківських картках через реєстратор розрахункових операцій на АЗС за адресами: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Котляревського 101; село Красне, вул. Дружби, 1-а; с. Кіпті, вул. АДРЕСА_1 , 53-а.

В ході проведення перевірок ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин не надало документи та письмові пояснення, що підтверджують відображення у змінному звіті за формою № 17-НП, та в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП паливно-мастильних матеріалів з розмежуванням власних та переданих на зберігання ТМЦ, які не належать товариству, у розрізі кожного резервуара, журнали обліку талонів на пальне, отримані від ТзОВ ,,Нафтотрейд Ресурс.

Таким чином, контролюючий орган вважає, що перевіркою встановлено порушення ведення ТзОВ Центуріон- Дістрібюшин обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Видаткові накладні на ПММ оформлялися в кінці зміни, оскільки кількість пального, яке передане згідно договору купівлі-продажу, відповідає кількості пального, реалізованого за зміну по банківських картках та готівку.

Тобто, на думку відповідача, позивач реалізовував кінцевому споживачу за готівкові (безготівкові) кошти товар (паливно-мастильні матеріали та газ скраплений), на який не перейшло право власності.

З огляду на викладене, відповідач вважає правомірними оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Правом подання відзиву позивач не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 22.10.2018 посадові особи Головного управління ДФС у Чернігівській області провели фактичні перевірки у господарських одиницях ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин - АЗС з магазинами, що розташовані за адресами: Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Котляревського, 101, за результатами якої складений акт фактичної перевірки від 30.10.2018 року № 0363/25/25/РРО/41048714 (т.1, а.с.12-15); Чернігівська область, Чернігівський район, село Красне, вул. Дружби, 1-а за результатами якої складений акт фактичної перевірки від 30.10.2018 №0369/25/22/РРО/4Ю48714 (т.1, а.с.35-38); Чернігівська область, Козелецький р-н, с. Кіпті, вул. Слов`янська, 53-а, за результатами якої складений акт фактичної перевірки від 30.10.2018 №0364/25/08/РРО/41048714 (т.1, а.с.99-102).

Перевірками відповідно встановлено: а) реалізацію нафтопродуктів за період з 01.09.2018 по 04.09.2018 включно, які не обліковані за місцем їх реалізації, а саме - за вищевказаний період було реалізовано наступні нафтопродукти: 1) бензин М-95 - 545,05 л (за готівку), 234,31 л (еквайрінг-безготівка); 2) бензин М-92 - 1330,51 л (за готівку), 193,03 л (еквайрінг-безготівка); 3) бензин А-95 - 1397,84 л (за готівку) 453,18 л (еквайрінг-безготівка); 4) паливо дизельне МДП - 2233,01 л (за готівку), 519,93 (еквайрінг-безготівка); 5) газ - 10052,87 л (за готівку), 1866,024 л (еквайрінг-безготівка);

б) реалізацію нафтопродуктів за період з 01.09.2018 по 29.09.2018, які не обліковані за місцем їх реалізації, а саме - за вищевказаний період було реалізовано наступні нафтопродукти: 1) газ скраплений БРО - 1829,15 л; 2) дизпаливо - 9723,78 л; 3) бензин А-93 - 10658,49 л; 4) бензин мустанг 92 - 11598,51 л; 5) бензин мустанг 95 - 7846,62 л;

в) реалізацію нафтопродуктів 01.09.2018 по 29.09.2018, які не обліковані за місцем їх реалізації, а саме - за вищевказаний період було реалізовано наступні нафтопродукти: 1) ДП - 138,54 л (за готівку), 105,00 л (еквайрінг); 2) бензин М-95 157,38 л (за готівку), 135,35 л (еквайрінг).

В актах перевірок зроблені висновки, що за місцем реалізації не обліковані в установленому порядку паливно-мастильні матеріали відповідно на загальні суми 248177,84 грн., 1 346 496,71 грн. та 16823,31 грн., тобто, в порушення пункту 12 статті 13 Закону № 265/95 - ВР не ведеться у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснюється продаж товарів, які не відображено в такому обліку.

На підставі актів перевірок та відповідно до розрахунків (т.1, а.с.117, 113, 118) ГУ ДФС у Волинській області 15 листопада 2018 року прийняло податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача на підставі ст. 20 Закону № 265/95 - ВР штрафних (фінансових) санкцій у подвійному розмірі товарних запасів, щодо яких облік не ведеться у порядку, встановленому законодавством, та здійснюється продаж товарів, які не відображено в такому обліку: за №5 - в сумі 496 355,68 грн., за № - в сумі 2 692 993,42 грн., № - в сумі 33 646,62 грн. ( т.1 а.с.11, 34, 98 ).

Згідно із висновками актів перевірок позивачем, зокрема, порушено: п.12 ст. 3 Закону України ,,Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування, п.1 ст. 2, ст. 9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та п.10.2. ст.10 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20.05.2008 №281/171/578/155.

Так, в ході перевірок встановлено, що на письмову вимогу щодо надання накладних на товар (пальне), що знаходиться в реалізації, даних обліку про залишки товарно-матеріальних цінностей та звітів форми 17-НП до перевірки надано товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів, в яких замовником є ТзОВ ,,Нафтотрейд Ресурс, а вантажоодержувачем - ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин. Інших документів щодо придбання товарів (пального), що знаходяться в реалізації ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин до перевірки надано не було.

Враховуючи зазначене, перевірками встановлено порушення ведення ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів (пального), що не відображені в такому обліку, чим порушено п.12 ст. 3 Закону України ,,Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування.

Також відповідач вказує на те, що в порушення Технічних вимог до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, затверджених рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27.06.2002 року №13, позивачем не занесені видаткові накладні до оперативної пам`яті фіскального блока інформації про фактичний об`єм (у літрах) пального кожного найменування, прийнятого у розхідні резервуари.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду достовірних доказів на підтвердження фактів, викладених в акті перевірки, підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у зв`язку із реалізацією товарів, які не обліковані у встановленому порядку, відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є протиправним, а тому належать до скасування.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 12 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР ,,Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування (далі Закон №265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до ст. 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вказана норма передбачає відповідальність саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів (усіх типів, марок і видів (залежно від масової частки сірки) визначений Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства економіки України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за №805/15496 ( далі Інструкція №281/171/578/155).

Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.10 пункту 10.2 Інструкції №281/171/578/155 приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками АЗС за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними ТТН у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП (додаток 14).

За умовами підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3 Інструкції облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Підпунктами 10.3.1.1, 10.3.2.1, 10.3.3.2, 10.3.4.2 пункту 10.2 Інструкції визначено, що розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП (додаток 16). Заправлення за талонами та відпуск нафтопродуктів за платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Згідно з пунктом 10.4 Інструкції №281/171/578/155 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи ,,обліковий залишок попередньої зміни), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень під товарної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

У разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №7-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС. Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС. Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442 ,,Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Тобто, законодавством визначена можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням відомостей на відпуск, талонів, платіжних карток, смарт-карток (паливних карток).

У постанові від 12 червня 2018 року у справі №826/18483/13-а Верховний Суд зазначив, що після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Статтею 9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Однак, чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні покладено на уповноважену особу.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої до ст. 20 Закону №265/95-ВР.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 30.01.2018р. у справі № 810/1148/17, від 07.08.2018р. у справі № 825/10/17, які в згідно з ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, облік руху нафтопродуктів за марками і видами ведуть матеріально відповідальні особи АЗС, відповідно первинні документи знаходяться на зберіганні у таких осіб, а також у бухгалтерських службах підприємства.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що на підтвердження організації порядку бухгалтерського обліку позивач надав суду наказ №1 від 02 січня 2018 року ,,Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства на 2018 рік, пунктом 7 якого зобов`язано відповідальних працівників АЗС не рідше 1 разу на 10 днів передавати звіт про рух товарів на торговій точці відповідальному працівнику бухгалтерії; до звіту додаються всі первинні документи, що підтверджують рух товарів; зобов`язано забезпечити зберігання первинних документів в бухгалтерській службі відповідно до п.6.2 Положення №88.

Під час перевірок позивачем надало податковому органу документи, що підтверджують облік товару (палива) на підприємстві, а саме: товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, змінні звіти форми №17-НП , реєстри документів, журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС форми №13-НП, акти приймання-передачі майна (зі зберігання) від 24.11.2017 до договору зберігання №24/11 від 24.11.2017 (т.1, а.с.128-148, 149-156, 163-211, т.2 а.с.6-8).

Суд першої інстанції вірно акцентував увагу на тому, що в контролюючого органу відсутні зауваження щодо форми та змісту наданих позивачем первинних документів. Також, в ході перевірки не виявлено фактів неповного відображення господарських операцій з реалізації пального через реєстратори розрахункових операцій, що використовуються в господарській діяльності позивача чи у змінних звітах за формою №17-НП.

Надані позивачем первинні документи свідчать про те, що ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин реалізує через мережу АЗС нафтопродукти, які отримані, зокрема, від ТзОВ ,,Нафтотрейд Ресурс відповідно до умов договору купівлі-продажу №11/06/18 від 11.06.2018 (т.1, а.с.32-33) та договору зберігання №24/11 від 24.11.2017, а також додатків №1, №2, №3 від 24.11.2017 до нього, додатку №1 (нова редакція) від 31.08.2018 року (т.1, а.с.128-148).

Відповідно до пункту 1.1 договору купівлі-продажу №11/06/18 від 11.06.2018 Продавець (ТзОВ ,,Нафтотрейд Ресурс) зобов`язується передати у власність Покупця (ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин) нафтопродукти в асортименті, в подальшому викладенні іменовані товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Приймання-передача товару по кількості та якості здійснюється представниками обох сторін, згідно наданих продавцем супровідних документів на товар (п.3.2 цього Договору).

Як передбачено пунктом 1.1 договору зберігання №24/11 від 24.11.2017, Зберігач (ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин) зобов`язується зберігати нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані майно, передане йому Поклажодавцем (ТзОВ ,,Нафтотрейд Ресурс), і повернути це майно уповноваженим представникам Поклажодавця в цілісності на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до пункту 2.1 цього договору асортимент та кількість майна, що передається на зберігання, погоджується сторонами в актах приймання-передачі на кожну окрему товарну партію майна.

Майно вважається переданим на зберігання з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. При цьому, право власності на майно до Зберігача не переходить (п.1.2 цього Договору).

Пунктом 4.1.4 цього договору передбачено, що Зберігач зобов`язується відпускати зі зберігання майно уповноваженим представникам Поклажодавця (в тому числі безготівковим клієнтам Поклажодавця), при пред`явленні ними старт-карти, картки на пальне, паливних карток, відомості, тощо, шляхом заправки вказаних ними транспортних засобів, з одночасним проведенням такого відпуску через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

Відповідно до пунктів 4.4.3, 4.4.4 Зберігач має право: змішувати майно Поклажодавця з іншими нафтопродуктами тієї ж марки та якості, що знаходяться у Зберігача в одному резервуарі для зберігання нафтопродуктів; використовувати майно, передане йому на зберігання, у власній господарській діяльності, до моменту отримання вимоги про повернення майна зі зберігання від уповноважених представників Поклажодавця.

Таким чином, ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин через мережу АЗС може здійснювати реалізацію як власних нафтопродуктів, так і тих, які передані на зберігання (в тому числі і за готівку), що не є порушенням умов вищенаведених договорів.

За таких обставин, колегія суддів визнає вірними висновки суду першої інстанції про те, що підтверджуючими документами на реалізоване майно можуть бути як товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти приймання-передачі тощо, що підтверджують постачання товару відповідно до умов договору №11/06/18 купівлі-продажу від 11.06.2018, так і товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, акти приймання-передачі тощо, що підтверджують передачу та реалізацію цих товарів відповідно до умов договору зберігання №24/11 від 24.11.2017.

При цьому, суд вірно зазначив, що розмежування товару як власного, так і переданого на зберігання не впливає на факт наявності у позивача підтверджуючих документів на цей товар, оскільки дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться підприємством до змінних звітів АЗС за формою №17-НП, а реалізація пального здійснюється через спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для автозаправних станцій АЗС, який забезпечує формування й друк розрахункових та обов`язкових звітних документів на основі даних, які зберігаються в оперативній та фіскальній пам`яті, формування контрольної стрічки в електронні формі і призначений для роботи на автозаправних станціях.

Звітні документи РРО, а саме Z-звіти, містять всі відомості, зокрема, про фактичні залишки пального у літрах, кожного найменування у кожному з розхідних резервуарів, внесення яких передбачено у змінний звіт АЗС за формою № 17-НП. Таким чином, РРО здійснює точний та повний контроль за залишками товарних запасів за місцем їх реалізації.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону № 265/95-ВР, може бути застосована до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Фактично, штрафні санкції застосовані до позивача оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями за порушення обліку товару на АЗС, що не є підставою для накладення на позивача штрафу, передбаченого вищенаведеною нормою.

Колегія суддів також відзначає, що досліджені в судовому засіданні первинні документи підтверджують фактичний продаж ТзОВ ,,Центуріон-Дістрібюшин нафтопродуктів, які належали товариству позивача, а також Поклажодавцю - ТзОВ ,,Нафтотрейд Ресурс, право на реалізацію яких було обумовлене умовами договору, що спростовує висновки контролюючого органу про реалізацію позивачем товару, який йому не належить.

Також колегія суддів відхиляє доводи представника відповідача про те, що видаткові накладні від ТзОВ ,,Нафтотрейд Ресурс на відпуск товару складаються в кінці дня на суму реалізованого пального, оскільки вказана обставина не підтверджена контролюючим органом належними та допустимими доказами, зокрема, актами фактичних перевірок дане порушення зафіксоване не було.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи відповідача про порушення позивачем вимог п. 12. ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР ,,Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування у зв`язку з реалізацією нафтопродуктів, на які відсутні підтверджуючі документи, є помилковими.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 140/472/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Т. І. Шинкар
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 12.09.2019.