Справа № 240/5208/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5208/18 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

12 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року (рішення складено в повному обсязі 04.06.2019 року, м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Житомирській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №1319 від 04.10.2018 та "По особовому складу" №199о/с від 04.10.2018 про звільнення ОСОБА_1 у зв"язку з реалізацією дисциплінарного стягнення;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 05.10.2018;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.10.2018 по дату постановлення рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.10.2018 на виконання наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 04.10.2018 №1319 про притягнення до дисциплінарної відповідальності його було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) на підставі наказу від 04.10.2018 №199 о/с.

Вважаючи вказані накази такими, що порушують його права та виданими Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області за відсутності належних на те правових підстав та з порушенням встановленого порядку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ухвали суду першої інстанції від 07.12.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.01.2019 за правилами загального позовного провадження.

Згідно з ухвалою суду від 18.12.2018 заяву позивача про забезпечення доказів у справі за його позовом, - повернуто позивачу.

Представник позивача у судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, додатково наголошував, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення став висновок службового розслідування від 04.10.2018 за фактом грубого порушення службової дисципліни. Однак, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №785705 від 21.09.2018, у вигляді штрафу в розмірі 51 грн за порушення п.2.3 Правил дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, оскаржена позивачем до Лугинського районного суду Житомирської області. Оскільки лише 09.10.2018 судом відкрито провадження у справі, то постанова про накладення адміністративного стягнення на час звільнення позивача не набрала законної сили, а тому не могла бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, зазначив, що взятий до уваги складений відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії БД №060253 від 21.09.2018 про порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), також не може бути підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Окрім того, відповідно до постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 13.12.2018 у справі №281/746/18, яка набрала законної сили, провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відтак, стверджує, що вказана постанова має преюдиційне значення для розгляду даної справи, оскільки спростовує висновок службового розслідування від 04.10.2018, який покладено в основу оскаржуваних наказів.

Окрім того, позивач вказав, що патрульні поліцейські, які здійснили зупинку транспортного засобу за кермом якого перебував ОСОБА_1 , не пропонували йому пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому закладі охорони здоров"я. Позивач після складення відносно нього матеріалів щодо вчинення ним адміністративного правопорушення самостійно звернувся до Лугинської центральної районної лікарні, де й пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння за результатами якого у позивача ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Вважає, що жодного визначеного ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» обов`язку поліцейського він не порушив. Також не допустив порушення Правил етичної поведінки поліцейських, оскільки на той час не перебував при виконанні службових обов`язків.

У свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції проти задоволення позову заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 29.12.2018 (за вх.№25394/18) та письмових поясненнях від 28.03.2019 (вх.№6865/19).

В обґрунтування зазначив, що факт грубого порушення службової дисципліни в ході проведення службового розслідування був повністю підтверджений. Посилаючись на п.4 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», вважає законним формулювання звільнення позивача за п.6 ч.1 ст.77 цього Закону - у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Вина позивача або її відсутність у скоєнні адміністративного правопорушення жодним чином не впливає на прийняте керівництвом Головного управління Національної поліції в Житомирській області рішення про звільнення позивача зі служби в поліції, оскільки за наслідками службового розслідування встановлені грубі порушення позивачем службової та транспортної дисципліни. Підставою звільнення позивача зі служби в поліції стало грубе порушення позивачем службової дисципліни. При цьому зазначає, що закриття провадження в адміністративній справі свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, а не дисциплінарного проступку вчинення якого доведено в ході службового розслідування. Також зазначив, що при прийнятті відповідачем оскаржуваних наказів дотримано положень ст.14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», оскільки враховано попередню поведінку особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов"язків, рівень кваліфікації тощо. Окрім того, позивач під час проходження служби в органах внутрішніх справ та органах Національної поліції 23 рази притягався до дисциплінарної відповідальності та лише у 15 випадках дисциплінарні стягнення знімались достроково. Вважає оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Житомирській області такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Відтак, на думку представника відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул.Старий Бульвар, буд.5/37, м.Житомир, 10008, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - відмовлено.

Не погоджуючись із судовий рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив, що з наказу начальника ГУНП в Житомирській області від 24.09.2019 року №978 слідує, що підставою для призначення службового розслідування став факт складання працівником патрульної поліції 21.09.2018 відносно мене адміністративного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП та винесення 21.09.2018 постанови по притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. При цьому, відповідачем не встановлювалися обставини, які свідчили б про вчинення саме дисциплінарного проступку, а не порушення, що ставилися у вину позивачу. Матеріалами службового розслідування, ані будь-якими іншими доказами не підтверджується факт вчинення проступку, за який позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Тому, зазначену обставини свідчать про поверховість проведення службового розслідування. Отже, дисциплінарне покарання особи за вчинення адміністративного правопорушення, вина у вчиненні якого не встановлена та не доведена належними та допустимими доказами, не може вважатись правомірним. Таким чином, на думку позивача, рішення суду першої інстанції від 21.05.2019 року слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2019 року відкрито апеляційне провадження. а ухвалою суду від 30.07.2019 року призначено до апеляційного розгляду.

Відповідач, скористався своїм правом та надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому вказав, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально - ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. На думку відповідача, позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання позивачем своїм посадових обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 16.04.2004 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ. Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 07.11.2015 №45 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (а.с. 88-93). Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №108 о/с від 07.06.2017 ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до висновку про результати службового розслідування за фактом складання 21.09.2018 адміністративних матеріалів стосовно інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 (с.Лугини) ГУНП старшого лейтенанта поліції Федотюка С.О. від 04.10.2018, затвердженого начальником Головного управління Національної поліції в Житомирській області 04.10.2018 (далі - Висновок про результати службового розслідування), 21 вересня 2018 року о 18:50, під час патрулювання автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», на 182 км. поблизу с.Путиловичі Лугинського району Житомирської області, екіпажем Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України «Граніт-0209» у складі інспектора 2-ї роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України у складі інспектора 2-ї роти лейтенанта поліції ОСОБА_2 та поліцейського 2-ї роти цього ж підрозділу капрала поліції ОСОБА_3 , під час нагляду за дорожнім рухом було помічено автомобіль марки «ВАЗ-21063» номерний знак НОМЕР_2 , водій якого, ігноруючи пп."в" п.2.3 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки, що стало підставою для зупинки транспортного засобу.

Патрульними поліцейськими відповідно до наданого водієм транспортного засобу службового посвідчення працівника поліції встановлено, що транспортний засіб перебував під керуванням інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

В подальшому, під час спілкування із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 патрульні поліцейські, які зупинили транспортний засіб, виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 при спілкуванні з патрульними поліції заперечував факт керування ним транспортним засобом, на їх неодноразові прохання надати для перевірки документи на право керування транспортним засобом відмовлявся та не реагував на вказане. З урахування обстановки, що склалася, зважаючи на поведінку позивача, патрульними поліції прийнято рішення викликати на місце зупинки додатковий екіпаж патрульної поліції у складі поліцейських: капрала поліції Ладошко Г.М. та капрала поліції Іванюхи С.В .

В подальшому, патрульними поліції у присутності двох свідків, жителів с.Лопатичі Олевського району Житомирської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , було запропоновано позивачу пройти відповідний огляд для визначення стану алкогольного сп"яніння з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest». У подальшому позивачу було запропоновано пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров"я. В присутності двох вищевказаних свідків позивач відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу газоаналізатора «Drager Alcotest» та в найближчому закладі охорони здоров"я - Лугинській центральній районній лікарні. З приводу зазначеного факту вищевказані свідки надали письмові пояснення (а.с.62, 62 зворот).

Із урахуванням вказаних обставин лейтенантом поліції ОСОБА_2. відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №060253 від 21.09.2018 про порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), відповідальність за яке передбачена ч.1 статті 130 КУпАП (а.с.59, 162).

Також, 21.09.2018 поліцейським роти №2 батальйону Управління патрульною поліцією Житомирській області Департаменту патрульної поліції України капралом поліції Ладошко Г.М. винесено постанову серія НК №785705 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за порушення пп."в" п.2.3 Правил дорожнього руху (керування автомобілем, обладнаним засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), не пристебнутим ременями безпеки) (а.с.60, 163).

21 вересня 2018 року начальником управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Житомирській області на адресу начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України направлено інформаційну довідку №160еп/12/01/3-2018 (далі - інформаційна довідка) за фактом складання адміністративних матеріалів за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.130 КУпАП стосовно позивача ОСОБА_1

В інформаційній довідці зазначено, що 21 вересня 2018 року о 19:25 год, під час патрулювання автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», на 182 км (територія Лугинського району Житомирської області) екіпажум Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України «Граніт-0209», під час нагляду за дорожнім рухом, за порушення Правил дорожнього руху зупинено автомобіль марки «ВАЗ-21063» номерний знак НОМЕР_2 . Водієм вказаного транспортного засобу виявився старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою, в цивільному одязі, без вогнепальної зброї та спеціальних засобів. Під час спілкування з водієм було виявлено, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров"я, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився. Патрульними поліції стосовно ОСОБА_1 . винесено постанову серії НК №785705 від 21.09.2018 про накладення адміністративного стягнення та складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №060253 від 21.09.2018 про порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху. За вказаним фактом ініційовано проведення службового розслідування (а.с.58).

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 24.09.2018 №978 "Про призначення та проведення службового розслідування" стосовно інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 (с.Лугини) Головного управляння Національної поліції України в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , з метою проведення повного і всебічного дослідження обставин події, що сталася, вжиття заходів реагування призначено проведення службового розслідування за фактом складання адміністративних матеріалів21.09.2018 (а.с.57).

Згідно з Висновком про результати службового розслідування під час його проведення опитані свідки, жителі с.Лопатичі Олевського району Житомирської області ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , а також патрульні поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які підтвердили, що 21.09.2018 позивач перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку, відмовився в присутності свідків. Вказані особи надали свої письмові пояснення з приводу зазначеного.

Крім іншого у Висновку про результати службового розслідування вказано, що позивач будучи опитаний під час службового розслідування факт керування 21.09.2018, автомобілем марки «ВАЗ-21063» номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння категорично заперечував. Відмову пройти освідування для визначення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу, а також у найближчому закладі охорони здоров`я пояснив тим, що патрульні поліції йому навіть не пропонували пройти освідування для визначення стану алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 під час надання пояснень в межах службового розслідування повідомив, що того ж дня, після того як стосовно нього було складено адміністративні матеріали, він звернувся до Лугинської центральної районної лікарні де пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння за результатами якого ознак сп`яніння у нього не виявлено, що підтверджується випискою з медичної карти громадян не пов`язаних із керуванням транспортних засобів щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №26 від 21.09.2018, виданої лікарем ендокринологом-наркологом Лугинської центральної районної лікарні ОСОБА_13 . Відповідно до змісту Висновку про результати службового розслідування виписка з медичної карти №26 від 21.09.2018 не була взята до уваги, оскільки огляд позивача здійснювався за відсутності поліцейського, адже про намір його провести позивач патрульних поліції не повідомляв. Окрім того, час звернення та проведення огляду позивача у виписці вказано "20:00 год 21.09.2018", проте, як свідчить відео з нагрудних «боді-камер» патрульних поліцейських, ОСОБА_1 у вказаний час ще знаходився на місці зупинки його транспортного засобу.

Лікар ендокринолог - нарколог Лугинської центральної районної лікарні під час проведення службового розслідування пояснив, що за допомогою технічного приладу «Алкофор 307» у позивача не виявлено ознак алкогольного сп`яніння, про що позивачу видано відповідну виписку. Пояснив, що оскільки освідування старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 здійснено за «самозверненням», як громадянина не пов`язаного із керуванням транспортного засобу, то у відповідному журналі обліку таке звернення не зареєстроване. Щодо точного часу звернення та проведення медичного огляду позивача, лікар вказав, що із визначенням часу міг помилитися.

За підсумками службового розслідування комісія ГУНП в Житомирській області дійшла висновку накласти на інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 (с.Лугини) Головного управління Національної поліції України в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.79-83).

04 жовтня 2018 року Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області винесено наказ №1319 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідно до якого, за грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», в частині неухильного дотримання Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, негідного несення високого звання поліцейського, вчиненні дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівника поліції, імідж Національної поліції України в цілому, порушення Правил дорожнього руху України, що стало підставою для складання адміністративних матеріалів за ч.5 ст.121 КУпАП, а також порушення п.2.5. Правил дорожнього руху України, що виявилось у невиконані вимоги поліцейського щодо проходження в установленому законом порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що призвело до складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП, негідне поводження на місці зупинки його транспортного засобу, намагання ввести в оману поліцейських Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України, щодо керування ним транспортним засобом, вирішено накласти на інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 (с.Лугини) Головного управління Національної поліції України в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.84-85).

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 04.10.2018 №199о/с «По особовому складу» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 (с.Лугини) Головного управління Національної поліції України в Житомирській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) (а.с.86).

Відповідно до постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 13.12.2018 у справі №281/746/18, яка набрала законної сили 23.12.2018, провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.113-114).

Позивач вважає, що звільнення відбулось з грубим порушенням норм чинного законодавства, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивач, як працівник поліції, будучи зобов`язаним, відповідно до статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, Правил дорожнього руху, неухильно виконувати вимоги статутів і наказів начальників та бути прикладом у дотриманні законності та службової дисципліни, замість того щоб сприяти зміцненню службової дисципліни, недотримуючись професійної та службової етики, допустив грубе порушення службової дисципліни. Факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджено належними та допустимими доказами, які встановлені службовим розслідуванням, письмовими поясненнями працівників патрульної поліції, свідків та відеозаписом з "боді-камери". Таким чином, Головне управління Національної поліції України в Житомирській області при прийнятті наказів "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №1319 від 04.10.2018 та "По особовому складу" №199 о/с від 04.10.2018 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закону України № 580 - VIII) у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

Поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон України «Про Національну поліцію») поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Для визначення сутності службової дисципліни, обов`язків поліцейських стосовно її дотримання, види дисциплінарних стягнень, порядок їх накладення застосуванню підлягає Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» від 22.02.2006 р. № 3460-ІV (далі - Закону № 3460-ІV).

Відповідно до змісту статті першої Закону № 3460-ІV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст. 5 Закону № 3460-ІV ).

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Закону № 3460-ІV передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з п. 9 розділу ІІ Закону України від 23 грудня 2015 року №901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 року, № 29, ст. 245 із наступними змінами).

Суд зазначає, що Закон України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII, набрав чинності лише 07.10.2018, тому на момент виникнення спірних правовідносин, а саме звільнення позивача зі служби в органах Національної поліції, підлягають застосування норми Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відтак, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

При цьому, мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника і його ставлення до вчиненого.

Необхідно зауважити, що згідно з п.1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року № 1179, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706 (далі - Правила №1179) ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Разом з тим, пунктом 5 розділу І Правил №1179 передбачено, що поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

Судова колегія наголошує, що пунктом 3 розділу IV Правил №1179 визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. В силу положень ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові. Аналіз тексту Присяги поліцейського дає підстави для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за доцільне зазначити також наступне.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

З матеріалів справи випливає, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, при цьому, в межах розгляду цієї справи судом не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.03.2019 у справ №819/736/18 (провадження №К/9901/69758/18).

Слід зазначити, що частиною 6 ст.78 КАС України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції, що слід зважати на існування постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 13.12.2018 у справі №281/746/18 про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, однак при цьому зазначає, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення.

Дослідивши відеозапис з місця події колегія суддів встановила, що 21.09.2018 працівники патрульного поліції, зупинивши транспортний засобів марки «ВАЗ-21063» номерний знак НОМЕР_2 , водієм даного транспортного засобу виявився ОСОБА_1 - інспектор-черговий ізолятора тимчасового тримання №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області. В подальшому, працівник поліції пояснив, що зупинено позивача за порушення правил користування ременями безпеки та попросив надати документи для перевірки, однак ОСОБА_1 навідріз відмовився надавати документи та всіляко пропонував інспекторам вирішити спірне питання, шляхом притягнення до відповідальності товариша, який сидів поруч. Однак, із нагрудної «боді-камери» патрульного поліції, який був присутній під час зупинки вбачається, що водієм вказаного транспортного засобу був саме ОСОБА_1 .. Також, з відеозапису чітко видно, що водій був з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки мав порушення мови та координації рухів, при цьому водій не заперечував, що вживав спиртне.

Окрім того, відповідно до переглянутих відеозаписів, в період реального часу проведення відеозапису "19 год 08 хв, 21.09.2018" зазначеного на екрані, працівники патрульної поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння спочатку з використанням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest», у подальшому - у найближчому закладі охорони здоров`я. Проте, як свідчить відеозапис, позивач категорично відмовився від проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Як свідчать матеріали справи, згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №978 від 24.09.2018 було призначено проведення службового розслідування під час проведення якого опитані патрульні поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_12 підтвердили, що 21.09.2018 позивач перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, під час спілкування повідомив, що є працівником поліції, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, у будь-якій передбаченій законом процедурі, в категоричній формі відмовився в присутності свідків. Вказані обставини підтверджені матеріалами службового розслідування, до яких ввійшли письмові поясненнями вказаних осіб.

Таким чином, позивач всупереч п.2.5 Правил дорожнього руху відмовився від виконання законних вимог патрульного поліції, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, яке мав позивач, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського. Суд вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимог щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час та бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що зазначене свідчить про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції України з боку суспільства.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що суд дійшов вірного висновку, що позивачем не дотримано приписів передбачених ст.7 Дисциплінарного статуту, Правилами етичної поведінки поліцейських, і, відповідно, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язань в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. При цьому перебування позивача під час події поза службою і та не при виконанні службових обов`язків не впливає висновок суду, оскільки за змістом наведених приписів Правил етичної поведінки поліцейських, позивач зобов`язаний був дотримуватися норм професійної етики і в неробочий час, що також відповідає приписам ст.7 Дисциплінарного статуту.

Разом з тим, необхідно зазначити, що повноваження щодо призначення службового розслідування, оцінки результатів його проведення, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника.

Судовою колегією враховується правовова позиція, викладена в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі №21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи.

Судова колегія також зважає на те, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення було враховано попередню поведінку позивача, а саме той факт, що протягом служби в органах внутрішніх справ та поліції старший лейтенант ОСОБА_1 неодноразово допускав порушення службової дисципліни, 23 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, що в свою чергу свідчить про те, що належних висновків він не зробив та продовжував порушувати службову дисципліну.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції уповноваженим керівником враховано суть діяння, обставини його скоєння та характеристику позивача за попередній період служби.

Стосовно посилання позивача на виписку з медичної карти громадян не пов`язаних із керуванням транспортних засобів щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №26 від 21.09.2018, видану Лугинською центральною районною лікарнею, як на доказ відсутності у нього ознак сп`яніння 21.09.2018, суд зазначає наступне.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі - Інструкція №1452).

Пунктом 9 Розділу ІІ Інструкції №1452 передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.21 Розділу ІІІ Інструкції №1452 кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

З матеріалів справи слідує, що під час проведення службового розслідування лікар ендокринолог-нарколог Лугинської центральної районної лікарні ОСОБА_13 , який видав вказану виписку підтвердив, що освідування позивача 21.09.2018 відбувалося без участі працівника патрульної поліції та пояснив, що у зв"язку із самозверненням позивача зазначений результат не було зареєстровано в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Колегія суддів погоджується, що вказана виписка не є належним та допустимим доказом в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки отримана всупереч порядку та вимогам норм чинного законодавства.

Підсумовуючи наведене, під час службового розслідування встановлено та не спростовано у ході судового розгляду справи, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 допустив грубе порушення службової дисципліни.

Необхідно зауважити, що позивач, як працівник поліції, будучи зобов`язаним, відповідно до статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, Правил дорожнього руху, неухильно виконувати вимоги статутів і наказів начальників та бути прикладом у дотриманні законності та службової дисципліни, замість того щоб сприяти зміцненню службової дисципліни, недотримуючись професійної та службової етики, допустив грубе порушення службової дисципліни. Факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджено належними та допустимими доказами, які встановлені службовим розслідуванням, письмовими поясненнями працівників патрульної поліції, свідків та відеозаписом з "боді-камери".

Відтак, обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим обов`язком, у цьому випадку, ГУНП в Житомирській області враховано, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації.

Слід зважати на те, що позивача, працівника поліції, який на той час обіймав посаду інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 ГУНП в Житомирській області, визнано винним у тому, що він перебував за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння. Такий проступок є істотним порушенням не тільки службової дисципліни, але і безпеки дорожнього руху, адже транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і нехтування водієм основоположними правилами, зокрема, щодо заборони керування в стані алкогольного сп`яніння, є категорично неприпустимо, особливо для працівника поліції.

З даного приводу, висловися Верховний Суд у постанові №826/1610/18 від 12.12.2018 року.

Як підсумок, апелянтом недодержано приписів ст.7 Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки поліцейських, і, відповідно, передбачених п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язань неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. При цьому, посилання скаржника на те, що під час події він знаходився поза службою і не виконував службові обов`язки не впливає на правильність висновків судів попередніх інстанцій, оскільки за змістом наведених приписів Правил етичної поведінки поліцейських, ОСОБА_1 зобов`язаний був дотримуватися норм професійної етики і в неробочий час, що також відповідає приписам ст.7 Дисциплінарного статуту.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що Головне управління Національної поліції України в Житомирській області при прийнятті наказів "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №1319 від 04.10.2018 та "По особовому складу" №199 о/с від 04.10.2018 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Колегія суддів дійшла висновку, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, а також встановлено несумісність подальшої роботи позивача в поліції, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 вересня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Моніч Б.С.