Справа № 560/379/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/379/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

10 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С. Капустинського М.М. ,

з участю секретаря с/ з Зозуля К.Т.

позивача, представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якій просить суд:

- визнати поважною причину пропуску та відновити позивачу строк для звернення до суду та оскарження податкової вимоги від 19.04.2018;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу заступника начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області Процюк Т.М. від 19.04.2018 форми "Ф" №16952-17 на суму 20 482,25 грн.;

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог ст. ст. 54, 56 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що заступником начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області ОСОБА_2 винесено 19.04.2018 податкову вимогу форми "Ф" №16952-17, якою визначено податковий борг ОСОБА_1 в сумі 20482, 25 грн., у тому числі:10482,25 грн - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, нормативне регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, 10000 грн - адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну та застосував податкову заставу на майно позивача.

Позивач стверджував, що про існування цієї податкової вимоги дізнався у грудні 2018, коли отримав матеріали позовної заяви про стягнення податкового боргу в адміністративній справі №560/4313/18. Також вказав, що винесення відповідачем податкової вимоги проведено упереджено та поспішно, за необ`єктивного встановлення посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області, що проводили перевірку, фактичних обставин щодо нарахування та сплати штрафних санкцій та штрафів, висновки та їх мотивування не відповідають вимогам ПК України.

ОСОБА_1 зауважив, що податкове зобов`язання не було узгодженим відповідно до положень ПК України, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач до суду першої інстанції надіслав пояснення по справі, в яких зазначив, що позивач оскаржував податкові повідомлення-рішення № від 02.04.2018, № від 02.04.2018, № від 02.04.2018 до ДФС України. Згідно даних АІС "Скарга" ДФС України розглянуло скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 12.04.2018 (вх. ДФС №4211/ФОП від 16.04.2018). Відповідача вказав, що 29.05.2018 було сформовано відповідь на скаргу під номером №7717/К/99-99-11-03-01-25 та надіслано ОСОБА_1 , яку він отримав 02.07.2018. ДФС розглянула скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 12.04.2018 на податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 02.04.2018 №, №, №. Рішенням ДФС від 25.04.2018 №5979/П/99-99-11-03-01-25 продовжено строк розгляду скарги до 14.06.2018.

Крім того, зазначив, що ГУ ДФС у Хмельницькій області проведена фактична перевірка магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ж в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт від 19.03.2018 №0085/22/01/14/. Одночасно, відповідач звернув увагу на те, що перевіркою встановлено порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 із змінами та доповненнями "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", а саме: 10.09.2017 о 20 год. 21 хв. виявлено факт реалізації горілки "Nemiroff" особлива 1,0 лір, міцністю 40% за ціною 155 грн за одну пляшку на загальну суму 310 грн, що нижче від мінімальної роздрібної ціни на алкогольні напої, яка на момент реалізації становила на вказаний алкогольний напій не менше 159,10 грн. Вказаний факт порушення підтверджується даними з контрольної стрічки за 10.09.2017 та інформацією з ІС "Податковий блок", які були долучені до акта перевірки. Також перевіркою встановлено, що при здійсненні контрольної розрахункової операції на загальну суму 49,20 грн розрахункова операція проведена без застосування реєстратора розрахункових операцій, фіскальний чек не роздруковано і не видано, а також порушено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, чим порушено вимоги п.1, 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". В акті перевірки вчинено запис про не здійснення обліку готівкових коштів на загальну суму 1840,25 грн за період з 16.03.2018 по 18.03.2018 в повній сумі їх фактичних надходжень в книгу обліку доходів і витрат №1342 від 21.09.2015, тобто виявлено неоприбуткування готівкових коштів на вказану суму, чим порушено вимоги розд. ІІ п. 11 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148.

За результатами акта перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнято ППР від 02.04.2018: №, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції в сумі 10000 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої; №, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1281 грн, у тому числі 1 грн. за непроведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій; 1280 грн (640 грн * 2) за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; №, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 9201,25 грн за неоприбуткування готівкових коштів у книзі обліку доходів і витрат.

Разом з тим, відповідач зауважив, що ДФС України залишила без змін вище вказані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 02.04.2018 №, №, №, а скаргу без задоволення. На підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми "Ф" від 19.04.2018 №16952-17, проте вжиті заходи не призвели до добровільного погашення заборгованості.

Відтак, на думку відповідача, оскаржувана податкова вимога прийнята в межах законодавства, а тому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 19.04.2018 форми "Ф" №16952-17 на суму 20 482,25 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, якою просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 20.05.2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказав на те, що висновок суду не відповідає дійсним обставинам у справі. Зокрема, відповідач зазначив, що факт порушення підтверджується даними з контрольної стрічки за 10.09.2017 року та інформацією з ІС "Податковий блок", які були долучені до акту перевірки. Документів та заперечень, що спростовують проведення вищевказаної розрахункової операції в ході проведення фактичної перевірки від платника податків не надходило. Окрім того, перевіркою встановлено, що при здійсненні контрольної розрахункової операції на загальну суму 49.20 грн. розрахункова операція проведена без застосування реєстратора розрахункових операцій, фіскальний чек не роздруковано і не видано, а також порушено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, чим порушено вимоги п.1,12 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" із змінами та доповненнями. Тому, на думку відповідача, Головне управління ДФС у Хмельницькій області діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 31.07.2019 року призначено до апеляційного розгляду в режимі відеоконференції.

Позивач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що під час складання акту перевірки від 19.03.2018 року не було враховано фактичних даних, які спростовують обставини, які перевіряючими були оцінені як порушення. За таких обставин податкові повідомлення - рішення №, №, № від 02.04.2018 року, що винесені на підставі такого акту не можуть вважатися законними та обгрунтованими, а відтак не можуть бути підставою для стягнення податкового боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі матеріалами, що Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області відносно позивача винесена податкова вимога форми "Ф" від 19.04.2018 №16952-17. Підставою для винесення вищевказаної податкової вимоги слугували податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області: №, №, № від 02.04.2018

Позивачем 12.04.2018 подано до ГУ ДФС у Хмельницькій області повідомлення про те, що в порядку адміністративного оскарження подав до ДФС України скаргу на податкові повідомлення-рішення №, №, № від 02.04.2018 ГУ ДФС у Хмельницькій області. 16.04.2018 Державною фіскальною службою України отримано скаргу ОСОБА_1 , що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (акр. спр. 13).

Позивач, не погоджуючись з податковою вимогою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки форми "Ф" від 19.04.2018 №16952-17 винесена відповідачем в період оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Хмельницькій області: №, №, № від 02.04.2018. Тобто на момент винесення оскаржуваної податкової вимог, грошове зобов`язання позивача не було узгодженим, що суперечить вищевказаним положенням податкового законодавства.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Таким чином, в межах даної адміністративної справи суд надає правову оцінку правомірності винесення ГУ ДФС у Хмельницькій області відносно позивача податкової вимоги форми "Ф" від 19.04.2018 №16952-17.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що оскільки правомірність винесення відносно позивача податкових повідомлень-рішень №, №, № від 02.04.2018 ГУ ДФС у Хмельницькій області, в межах даної адміністративної справи судом не досліджувалась, відтак не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 54.3 ст. 54 ПК України визначено випадки коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Відповідно до п. 55.1 ст. 55 ПК України 55.1 податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Слід зазначити, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 ПК України).

Згідно з п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення (п. 56.5 ст. 56 ПК України).

На виконання вимог п. 56.5 ст. 56 ПК України позивач 12.04.2018 подав до ГУ ДФС у Хмельницькій області повідомлення про те, що в порядку адміністративного оскарження подав до ДФС України скаргу на податкові повідомлення-рішення №, №, № від 02.04.2018 ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Крім того, протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті (п. 56.16 ст. 56 ПК України).

Згідно з п. 56.17 ст. 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались. При цьому, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Слід враховувати, що процедура узгодження грошового (податкового) зобов`язання співпадає з днем закінчення процедури адміністративного оскарження, однак, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. При цьому, коли зверненню до суду передувала процедура адміністративного оскарження, строк подання відповідної позовної заяви обмежений 1 місяцем з дня закінчення зазначеної процедури (тобто, не застосовуються загальне правило щодо строків давності, визначених ст.102 ПКУ).

Отже, якщо податкове зобов`язання не є узгодженим відповідно до положень ПКУ, воно не має наслідків для платника податків щодо відповідальності за його несплату. Більше того, у випадку, коли таке зобов`язання є неузгодженим, воно не створює наслідків для визначення інших зобов`язань, а рішення, яким воно визначається, не має юридичної сили для посилання на нього при перевірках даного платника податків чи його контрагентів.

Вказана позиція підтверджується, зокрема, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2015 року у справі №810/5745/14, де встановлюється, що посилання податкового органу в акті перевірки на акт іншої перевірки та податкове повідомлення-рішення є протиправним в силу того, що таке податкове повідомлення-рішення не вважається узгодженим.

Встановлення факту неузгодження суми грошового зобов`язання є підставою для визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Аналогічні позиції містять ухвали ВАСУ від 15.07.2015 у справі №10/2652/14, від 11.08.2015 у справі №826/12596/14 та у постанові ВС від 24.01.2019 року у справі № 826/500/15.

Варто зазначити, що рішення контролюючого органу, визначені суми в якому є неузгодженими: звільняє платника податків від відповідальності за його оплату до моменту, коли воно буде узгодженим; не створює наслідків для визначення інших зобов`язань, а рішення, яким воно визначається, не має юридичної сили для посилання на нього при перевірках даного платника податків чи його контрагентів; є підставою для визнання протиправною та скасування податкової вимоги, яка надсилається контролюючим органом платнику податків у випадку відмови ним від сплати визначеного (але неузгодженого) грошового (податкового) зобов`язання; унеможливлює застосування акту, на основі якого воно винесено, в якості єдиної підстави для початку досудового розслідування кримінальних правопорушень щодо ухилення від сплати податків та інших обов`язкових платежів та вручення повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки форми "Ф" від 19.04.2018 №16952-17 винесена відповідачем в період оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Хмельницькій області: №, №, № від 02.04.2018. Тобто на момент винесення оскаржуваної податкової вимог, грошове зобов`язання позивача не було узгодженим, що суперечить вищевказаним положенням податкового законодавства.

Положеннями стаття 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС не доведено правомірність своїх дій при винесенні податкової вимоги, якою визначено податковий борг ОСОБА_1 в сумі 20482,25 грн., тому адміністративний позов ОСОБА_1 підлягав задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 768,40 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №176 від 11.02.2019. Колегія суддів погоджується з тим, що у зв`язку з задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, на користь позивача необхідно стягнути 768,40 грн сплаченого судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 вересня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Моніч Б.С. Капустинський М.М.