Справа № 823/194/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2019 року

Київ

справа №823/194/16

адміністративне провадження №К/9901/10791/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року (ухвалену в складі: Головуючий суддя - Парінов А.Б., Судді: Грибан І.О., Губська О.А.) по справі №823/194/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання нечинним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - Відповідач, МВС), третя особа: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати нечинним та скасувати висновок МВС України від 22 січня 2016 року «Про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію";

- зобов`язати МВС України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 листопада 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та прийняти відповідне рішення з врахуванням правового висновку, викладеного у судовому рішенні за результатами розгляду цього позову.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року скасовано постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 серпня 2016 року.

Прийнято нове рішення про задоволення позову.

Визнано протиправним та скасовано висновок МВС від 22 січня 2016 року «Про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію". Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 листопада 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та прийняти відповідне рішення з врахуванням правового висновку, викладеному у судовому рішенні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що положення пункту 4 Порядку № 850 від 21.10.2015 року не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

26 жовтня 2016 року відповідач звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального права. Також касаційна скарга мотивована тим, що позивач втратив право на нарахування одноразової грошової допомоги через сплив часу більше двох років від первинного огляду МСЕК відповідно до пункту 4 Порядку № 850.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 листопада 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2019 справа прийнята до провадження та призначено її розгляд в попередньому провадженні.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами встановлено, що 14 березня 2013 року, перебуваючи на посаді експерта сектору авто-технічних досліджень відділу інженерно-технічних та економічних досліджень Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, під час занять з фізичної підготовки, які відповідно до наказів УМВС України в Черкаській області № 1189 від 22 серпня 2012 року та НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області № 105 від 23 серпня 2012 року проводяться для співробітників УМВС України в Черкаській області у спортивному комплексі «Манеж» по вул. Пастерівська, 102 у м. Черкаси, позивач отримав травму у вигляді пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу.

Вказане підтверджується актом розслідування нещасного випадку (в тому числі поранення), що стався від 19 березня 2013 року, згідно висновків якого нещасний випадок стався під час проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Згідно з наказом УМВС України в Черкаській області № 236/о від 28 серпня 2015 року позивач звільнений з органів внутрішній справ відповідно до п. 64 «Б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через хворобу).

22.07.2013 Медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено часткову втрату працездатності у розмірі 20 відсотків.

Згідно з платіжним дорученням від 24.10.2013 № 1217 позивачу виплачено 2 125,20 грн. згідно з встановленим ступенем втрати працездатності.

Після звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 пройшов обстеження в Черкаській обласній медико-соціальній експертній комісії № 1.

Згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 1 від 20 жовтня 2015 року йому встановлена 3-я група інвалідності безстроково у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

27 листопада 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, що спричинило третьою групу інвалідності, посилаючись ст. 25 Закону України «Про міліцію» та п. 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Листом від 02 лютого 2016 року № 12/Ш-153 управління МВС України в Черкаській області повідомило, що матеріали на призначення одноразової грошової допомоги повернуті Міністерством внутрішніх справ України без виконання у зв`язку з невідповідністю вимогам п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Відмова мотивована тим, що виплата одноразової грошової допомоги передбачена, якщо таке право виникло протягом двох років після первинного огляду МСЕК. Оскільки при первинному огляді МСЕК 22 липня 2013 року позивачу встановлено процент часткової втрати працездатності, а при повторному огляді 20 жовтня 2015 року була встановлена третя група інвалідності, після первинного огляду МСЕК минуло більше двох років, а тому правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1,2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком №850.

Відповідно до статті 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Законом №565-ХІІ не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Отже, суд апеляційної інстанції правильно встановив, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 18 жовтня 2018 року у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 по справі № 296/10138/16-а.

Згідно із п.1 ч.1 ст.349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувані рішення у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

постановив:

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України -залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року по справі №823/194/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко