Справа № 560/1727/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1727/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О. Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

10 вересня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області про визнання дій протиправними, скасування пунктів рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади, в якій просить суд:

- дії Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області щодо відмови у наданні позивачеві дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,0300 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих в АДРЕСА_1 - визнати протиправними.

- скасувати пп. 3.1 та пп. 3.2 п. 3 рішення №5 71-ї сесії Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області від 10 травня 2019 року про залишення без задоволення заяв позивача від 26 березня 2019 року про надання позивачеві дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,0300 для ведення особистого селянського господарства, розташованих в АДРЕСА_1 .

- зобов`язати Полонську міську раду ОТГ Хмельницької області розглянути на черговій сесії ради заяви позивача від 26 березня 2019 року про надання позивачеві дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,0300 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих в АДРЕСА_1 .

- на підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 249 КАС України постановити окрему ухвалу і направити її Полонській міській раді ОТГ для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а також про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні прав та законних інтересів позивача.

- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, витрачені позивачем у якості судового збору за подання позову в сумі 768,40 грн.

- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, витрачені позивачем у якості судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 576,30 грн.

Водночас, з поданням позовної заяви, позивачем також подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить суд вжити наступних заходів забезпечення позову:

1. З метою недопущення передчасного виділення у власність, користування або оренду будь-яким особам земельних ділянок, на які претендує позивач - заборонити Полонській міській раді вчинення будь-яких дій щодо вказаних земельних ділянок до остаточного вирішення питання у судових інстанціях про правовий статус даних земельних ділянок, а саме:

- прийняття, скасування рішень та внесення змін до рішень про надання та скасування дозволів будь-яким фізичним або юридичним особам на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

- прийняття, скасування рішень та внесення змін до рішень про надання та скасування дозволів будь-яким фізичним або юридичним особам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості);

- надання вказаних земельних ділянок у приватну власність, користування, оренду будь-яким фізичним або юридичним особам;

- зміну цільового призначення вказаних земельних ділянок;

- вчинення будь-яких інших дій, які можуть призвести до порушення конституційних прав позивача на землю.

2. З метою недопущення передчасного виготовлення громадянином ОСОБА_2 документів щодо відведення земельних ділянок та встановлення меж в натурі (на місцевості) на земельні ділянки, на які претендує позивач:

- зупинити дію рішення 71-ї сесії Полонської міської ради від 10 травня 2019 року №5 (підпункти 3.1, 3.2 пункту 3) про відмову у наданні позивачеві дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок до остаточного вирішення питання про правовий статус даних земельних ділянок у судових інстанціях;

- заборонити громадянину ОСОБА_2 проведення вимірювань, топографічної зйомки, виготовлення будь-якої технічної документації на вказані земельні ділянки - до остаточного вирішення питання про правовий статус даних земельних ділянок у судових інстанціях.

3. З метою недопущення псування, забруднення та приведення земельних ділянок, на які претендує позивач, у стан, непридатний до землекористування - заборонити громадянину ОСОБА_2 , проживаючому в АДРЕСА_1 , до остаточного вирішення у судових інстанціях питання про правовий статус вказаних земельних ділянок, подальше незаконне використання вказаних земельних ділянок, а саме:

- вирубку дерев на земельних ділянках, сінокосіння та городництво, випас домашніх тварин та свійської птиці, розведення багаття;

- зберігання та використання на вказаних земельних ділянках садово-городнього інвентарю, автотранспорту, мототракторної техніки, інших речей та предметів;

- складування на вказаних земельних ділянках будівельних матеріалів, дров, вугілля, сіна, гілок дерев та інших предметів та речей, які можуть призвести до нанесення шкоди земельним ділянкам та довкіллю;

- проведення будівельних, сільськогосподарських та будь-яких інших робіт та здійснення інших дій, які можуть нанести шкоду вказаним земельним ділянкам та довкіллю.

4. Зобов`язати Полонську міську раду вжити заходів для припинення незаконного використання вказаних земельних ділянок, на які претендує позивач, громадянином ОСОБА_2

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07.06.2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду вказаної заяви. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до заяви про забезпечення позову позивачкою був доданий оригінал платіжного документу про сплату судового збору від 03.06.2019 року, однак платником у зазначеному документі вказаний представник ОСОБА_3 , який помилково оформив платіж на своє ім`я, також реєстраційний номер облікової картки платника податків у квитанції про сплату судового збору не співпадає з вказаним позивачкою номером у заяві про забезпечення позову. Додатково зазначає, що 14.06.2019 року ОСОБА_1 отримала ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову без розгляду. Разом з тим, вказала, що 27.06.2019 року недолік про порушення вимоги законодавства щодо сплати судового збору усунутий, оформлений платіж по сплаті судового збору на суму 576,30 на ім`я ОСОБА_1 Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 30.07.2019 року призначено до апеляційного розгляду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову в якій просила вжити відповідних заходів забезпечення позову, оскільки очевидними є ознаками протиправності рішення Полонської міської ради ОТГ та порушення прав, свобод та інтересів позивачки. На думку ОСОБА_1 , невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективий захист або поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивачка звернулася до суду.

Повертаючи заяву про забезпечення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем до заяви про забезпечення позову додано квитанцію №0.0..1 від 03.06.2019, тоді як платником у зазначеній квитанції вказаний ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків у квитанції не співпадає з тим, який вказаний позивачем у заяві про забезпечення позову. Отже, заявником не дотримані вимоги закону, щодо сплати судового збору.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин 1 статті 151 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета позову; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Необхідно зауважити, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року у справі №826/14722/17 вказав, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про необхідність повернення її заявнику без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (ч. 4 ст. 152 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, ставка судового збору становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено, що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 грн.

Таким чином, позивачка за подання заяви про забезпечення позову до суду першої інстанції мала сплатити судовий збір у розмірі 576,30 (1921*0,3)

З матеріалів справи слідує, що позивачкою до заяви про забезпечення позову додано квитанцію №0.0..1 від 03.06.2019, однак платником у зазначеній квитанції вказаний ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків у квитанції не співпадає з тим, який вказаний позивачем у заяві про забезпечення позову.

З даного приводу, колегія суддів вважає за доцільне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу ).

Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 7 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З додатку 2 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Пунктом 3.8. Інструкції визначено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Необхідними реквізитами ідентифікації позовної заяви (заяви, скарги), а у даному випадку заяви про забезпечення позову є, зокрема, номер справи у межах якої подається відповідна заява.

Аналогічну правову думку висловив Верховний Суд у своїй постанові по справі № 905/1057/18 від 16 січня 2019 року.

За таких обставин, враховуючи правильність висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає вірним посилання суду на те, що позивачкою до заяви про забезпечення позову додано квитанцію, дані якої не співпадають з тими, які вказані у заяві про забезпечення позову. Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується, що заявником не дотримані вимоги закону, щодо сплати судового збору.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, а тому така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 вересня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.