Справа № 500/1825/19
Суддя: Хрущ Вікторія Леонідівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1825/19

12 вересня 2019 року м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Хрущ В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа без самостійних вимог: Управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі, про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулись до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі -ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач), в якій просять суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області подання про повернення їм збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, сплаченого кожним з позивачів, у розмірі по 3586,24 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що 15.04.2019 року на підставі договору купівлі-продажу вони у спільне володіння придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні договору кожен з позивачів сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі - по 3586,24 грн. кожним. Позивачі придбали житло вперше, а тому вважають, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" - сплатили такий збір безпідставно. Також, позивачі зазначають, що на свої звернення до ГУ ПФУ Тернопільської області про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування вони отримали відмову, у зв`язку з чим і звернулись до суду із даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 року відкрито провадження у справі, та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. В наведеній ухвалі встановлено строк подання учасникам справи відзиву на позовну заяву та пояснень щодо позову.

У встановлений судом строк Головним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити позивачам у задоволенні заявлених позовних вимог, мотивуючи тим, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а тому позбавлений можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше. Також зазначено, що позивачі добровільно сплатили збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, і управління не вчиняло дій та не приймало рішень щодо зобов`язання позивачів сплатити такий збір.

Також у встановлений судом строк, Управлінням Державної казначейської служби України у м.Тернополі, подано клопотання, в якому третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на рішення суду, а також просить долучити до матеріалів справи довідки №140, №141 від 28.08.2019 року про зарахування до державного бюджету з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна сплачених ОСОБА_1 за платіжним дорученням (квитанцією) №ПН1227358 від 15.04.2019 року коштів в сумі 3586,24 грн. та сплачених ОСОБА_2 за платіжним дорученням (квитанцією) №ПН1227374 від 15.04.2019 року коштів в сумі 3586,24 грн.

Окрім того, 11.09.2019 року до суду надійшли додаткові пояснення позивачів до позову, в яких зокрема зазначено, що 1/4 частини житлової квартири по АДРЕСА_2 була набута ОСОБА_1 в порядку приватизації державного (комунального) житлового фонду. На даний час, квартира продана, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та довідкою виданою Зборівським районним бюро технічної інвентаризації №10 від 05.06.2019 року.

Щодо використання ОСОБА_3 житлового чеку №13252, за адресою: АДРЕСА_3 , зазначено, що вказаний житловий чек використаний нею в порядку приватизації державного (комунального) житлового фонду, а саме: 1/6 кімнати АДРЕСА_11 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,- суд встановив наступні обставини.

15.04.2019 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (покупцями) та Приватним акціонерним товариством "Компанія з управління активами "НАЦІОНАЛЬНИЙ РЕЗЕРВ" (продавцем) укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким позивачі придбали квартиру АДРЕСА_7 .

Зазначену квартиру позивачі придбали у спільну часткову (сумісну) власність, - по 1/2 частині відповідно.

Вказаний договір купівлі-продажу від 15.04.2019 року посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №574.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору купівлі-продажу ціна квартири встановлена в розмірі 717248,00 грн.

Перед укладенням вищезазначеного договору кожним з позивачів було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна 7172,78 грн., що становить розмір 1 відсотка від вартості придбаного житла, як це передбачено пунктом 15.3 постанови КМУ від 03.11.1998 року №1740 "Про затвердження порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" та пунктом 10 статті 4 "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, оскільки позивачі придбали житло у спільне володіння (по 1/2 частини) то вказану загальну суму збору було сплачено позивачами в рівних частинах: ОСОБА_1 - в розмірі 3586,24 грн. відповідно до квитанції №ПН1227358 від 15.04.2019 року, та ОСОБА_2 - в розмірі 3586,24 грн. відповідно до квитанції №ПН1227374 від 15.04.2019 року.

Вказані кошти зараховані на відповідний рахунок та надійшли до Державного бюджету, що підтверджується довідками УДКСУ у місті Тернополі №140, №141 від 28.08.2019 року.

Надалі, позивачі звертались до відповідача з заявами від 11.07.2019 року, в яких повідомили про придбання ними квартири і сплату при цьому кожним з них збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, та просили повернути їм зазначені суми безпідставно сплаченого збору відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви відповідач листами №8160/05-03 та №8161/05-03 від 12.07.2019 року повідомив позивачів про те, що для повернення вказаного збору немає підстав, посилаючись на відсутність у Пенсійного фонду України інформації щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно. Також позивачам роз`яснено про право звернутися до суду із адміністративним позовом про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступних положень чинного законодавства.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) зі змінами та доповненнями.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 даного Закону платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З системного аналізу наведених правових актів слід прийти до висновку, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до частини першої статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Враховуючи положення статті 77 КАС України щодо обов`язку доказування обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, - суд при вирішенні даної справи виходить з доказів, які були надані сторонами.

Наявним в матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованих 30.07.2019 року, - підтверджується факт придбання позивачами по 1/2 частки кожним квартири АДРЕСА_7 , на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна №574 від 15.04.2019 року.

Довідкою №2296 від 19.07.2019 року, виданою ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації", підтверджується, що станом на 29.12.2012 року право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 в обліку технічної інвентаризації в місті Тернополі - не зареєстровано.

Довідкою №108 від 05.06.2019 року, виданою Зборівським районним бюро технічної інвентаризації встановлено, що за ОСОБА_1 було зареєстровано 1/4 частини житлової квартири в АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.11.1996 року.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка №47 від 08.07.2019 року, складена ТВБВ №10019/08 філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк", яка видана ОСОБА_4 , про те, що вона включена в списки для приватизації житла за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з тим, зазначено, що ОСОБА_5 використала житловий чек АДРЕСА_8 за адресою: АДРЕСА_3 .

Довідкою №05-18/259 від 04.07.2019 року ТВБВ №10019/023 філії - Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк", виданою ОСОБА_1 , підтверджується, що він включений до списку приватизації за адресою: АДРЕСА_9 , житлові чеки - використав 26.11.1996 року.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позивачами вказані частки квартир були приватизовані згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» - при безоплатній приватизації житлового фонду і зареєстровані за ними на підставі розпоряджень органу приватизації.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пнктом 8 статті 2 Закону №400/97-ВР передбачено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 частини1 статті 1 вказаного Закону є вартість нерухомого майна, зазначена у договорі купівлі-продажу.

Таким чином, законодавець ототожнює поняття «придбання» та «купівля-продаж», оскільки збір сплачується лише з придбаного майна (набутого лише шляхом укладення договору купівлі-продажу).

Тому, виходячи наведених положень Закону №400/97-ВР набуття права власності на нерухоме майно на підставі рішення суду чи за результатами приватизації житла, в тому числі безоплатної приватизації житлового фонду на підставі розпорядження органу приватизації - не охоплюється терміном «придбання».

Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка міститися у постановах від 27.06.2018 року у справі № 819/1343/17 та 04.04.2019 року у справі №819/1553/17, від 03.07.2018 року у справі №819/33/17, та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували факт придбання позивачами житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачами будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у них права на звільнення від сплати збору, - відповідачем не надано, а судом на підставі наданих усіма учасниками справи матеріалів - не встановлено.

Суд, при вирішенні даної справи, звертає увагу на те, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Однак, ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Таким чином, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", ґрунтується на висновку, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Відтак, зважаючи на вищезазначене, відсутність можливостей в органів Пенсійного фонду України встановити факт придбання житла конкретною особою вперше - не може ставитись в провину особі, яка придбаває житло, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм - не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Отже, у випадку розгляду конкретної справи з приводу повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, в силу невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм, саме на органи Пенсійного фонду України покладається тягар доведення того, що конкретні особи придбавають житло не вперше.

При цьому, суд звертає увагу на те, що саме органи Пенсійного фонду України, які контролюють справляння надходжень бюджету по даному збору, мають у разі ініціативи платника сформувати та подати відповідне подання до органів державної казначейської служби.

Таким чином, твердження ГУ ПФУ, стосовно того, що відповідно до чинного законодавства України не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно, що позбавляє можливості перевірити інформацію про те, чи вперше особа придбала нерухомість, та, відповідно, на відсутність через це підстав для повернення позивачам збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, - не можуть бути прийняті судом до уваги.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено обов`язку позивачів щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 ,

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивачі дійсно 15.04.2019 року вперше придбали житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_7 , та при оформленні документів безпідставно сплатили збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна в розмірі по 3586,24 грн. кожен.

Відтак, позивачі мають право на повернення сум сплаченого ними збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - як помилково сплаченого, за відсутності обов`язку здійснювати такий платіж.

При цьому, таке повернення коштів - може відбуватись лише за дотримання ряду умов, визначених чинним законодавством.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (зі змінами і доповненнями, внесеними, зокрема, згідно з наказом Міністерства фінансів України від 06.04.2017 року №415) (далі - Порядок № 787).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 № 1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.12.2015 року за № 1679/28124.

У разі потреби в поверненні помилково або надміру зарахованих коштів у готівковій формі фізичним особам, які не мають рахунків у банках (більше ніж одному одержувачу), органом, що контролює справляння надходжень бюджету, в доповнення до подання до відповідного органу Казначейства подається реєстр одержувачів коштів, в якому зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові одержувача, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума, що підлягає поверненню, у двох примірниках.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року за №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 року за № 988/18283, - суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Отже, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України.

З огляду на зазначене, - суд приходить до переконання, що адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача сформувати та подати до органу Державної казначейської служби України відповідні подання про повернення позивачам помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція вже висловлена в ряді рішень Верховного Суду за наслідками розгляду аналогічних правовідносин, зокрема, у постановах: від 30.01.2018 року (справа №819/1498/17), від 31.01.2018 року (справа №819/1667/17), від 03.07.2018 року (справа №819/33/17), від 31.10.2018 року (справа №819/595/17), від 01.11.2018 року (справа №819/1353/17).

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне в порядку відшкодування стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за звернення до суду із даним позовом.

Що ж стосується судового збору, який підлягав сплаті іншим позивачем - ОСОБА_2 , то ухвалою від 08.08.2019 року про відкриття провадження у справі, за наслідками розгляду відповідного клопотання про звільнення від сплати судового збору, враховуючи наведені в клопотання обставини, ОСОБА_2 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , судовий збір, який підлягав оплаті нею відповідно до положень цього Кодексу у розмірі 768,40 грн, та сплату якого було відстрочено, - підлягають стягненню до Держбюджету за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, - Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" Державну судову адміністрацію України визначено стягуванем за рішеннями про стягнення судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3586,24 грн. (три тисячі п`ятсот вісімдесят шість гривень 24 копійки).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_2 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3586,24 грн. (три тисячі п`ятсот вісімдесят шість гривень 24 копійки).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_1 документально підтверджений судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 сорок копійок), сплачений згідно квитанції №МР_АВ071190КОІ_8872538 від 01.08.2019 року.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в дохід Державного бюджету судовий збір : в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача -6001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; призначення платежу - *;101; 14035769; Судовий збір, стягнутий з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь держави, за рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1825/19.

Реквізити сторін:

- Позивач-1/Стягувач-1: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_10 , ІПН: НОМЕР_2 ;

- Позивач-2: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_11 , ІПН: НОМЕР_3 ;

- Відповідач/Боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - адреса: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ;

- Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління Державної казначейської служби України у місті Тернополі - адреса: вул. Листопадова, 3, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Хрущ В.Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В.Л.