Справа № 461/3949/19
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3949/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченко В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Федик В.О.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл.. Ринок, 1) про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради, в якому просила суд визнати дії Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Грем Івана Володимировича протиправними щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , якого вона не вчиняла і якою накладено штраф у розмірі 255 грн. та скасувати постанову серії ЛВ № 4860 від 28.01.2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обгрунтовує наступним. ОСОБА_3 є власницею автомобіля Mercedes-Benz, модель Е200, н.з. НОМЕР_2 . Оскаржувану постанову отримала лише 25.05.2019 р., оскільки постанову отримала поштою не особисто позивач, а її сусідка ще у лютому 2019 р. Тому позивач просить суд поновити строк на звернення до суду з даним позовом. В постанові зазначено, що 10.02.2019 року водій транспортного засобу здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та 8.4,чим порушив п.8.4в і 33.3.34 ПДР України, Ухвалу ЛМР №2673 від 07.12.2017 р. чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач зазначає, що є власником ТЗ Mercedes- Benz, модель Е200, н.з. НОМЕР_2 , але ніколи ним не керувала, в силу свого віку ( 82 роки) та відсутності водійських прав. Тому вона не могла вчинити дане правопорушення за яке її притягнуто до відповідальності. Додала, що даним автомобілем могли користуватись її діти, проте хто саме їй не відомо. Оскільки оскаржувана постанова не підтверджена фактичними даними, що саме ОСОБА_3 вчинила правопорушення, відсутні докази вчинення правопорушення, відтак оскаржувана постанова є незаконною, та позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Позов просить задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити. Надала аналогічні викладеним у позовній заяві пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю. Надав аналогічні викладеним у відзиві на позов пояснення. Зазначив, що наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 122 КУпАП, оскільки на транспортному засобі позивача було здійснено зупинку за адресою: м. Львів, на площі Соборній, 4, тобто транспортний засіб знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" в заборонений період доби, що не відповідає вимогам п.8.4в і 33.3.34 ПДР України. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тому винесення постанови без участі позивача не обмежувало її права на захист. Фотофіксація адміністративного правопорушення із зазначенням місця, часу та дати його вчинення, - доступна на офіційному сайті управління безпеки міста Львівської міської ради (режим доступу: ). Ідентифікатором доступу до інформації є номер постанови. Щодо твердження позивача про те, що дане правопорушення не вчиняла та взагалі не керує транспортним засобом - посилався на ст. 14-2 КУпАП, згідно з якою адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) несе відповідальна особа - фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб. Тобто, відповідач діяв згідно чинного законодавства. В задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що ОСОБА_3 не оскаржувала факт скоєння адміністративного правопорушення, однак заперечує скоєння даного правопорушення саме позивачкою. Вважає дії відповідача відносно ОСОБА_3 абсолютно неконституційними, посилаючись на правову позиція висловлену у рішенні Конституційного суду у справі №1-34/2010 від 22.12.21010 року щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради ЛВ 4860 від 28.01.2019 р. ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, 10.02.2019 року у м. Львів на пл. Соборна, 5 о 14 год. 48 хв. водій транспортного засобу здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4в і 33.3.34 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Спірні правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить про їх захист.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Приміткою статті 122 КУпАП визначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

В частині 1 статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа-фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Приміткою статті 14-2 КУпАП визначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини нього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під боковим склом транспортного засобу.

Згідно з ст. 33 КУпАП особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Статтею 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження факту правомірності прийнятого рішення та винесення оскаржуваної постанови. Як встановлено під час розгляду справи в суді, відповідно до вимог ст.14-2 КУпАП в даному випадку відповідальною особою є позивач ОСОБА_3 , за якою зареєстровано транспортний засіб Mercedes-Benz, модель Е200, н.з. НОМЕР_2 . Сам факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП щодо зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку «зупинка заборонена» доведена стороною відповідача належними та допустимими доказами та не заперечується стороною позивача у відповіді на відзив.

Щодо твердження позивача про те, що автомобілем керує хтось з її дітей суд враховує, що відомості про фактичного користувача не внесені до реєстру Міністерства внутрішніх справ, а тому самі лише доводи надання вказаного автомобіля у користування іншої особи та подання останньою відомостей про це у відповідній декларації не є підставою для звільнення власника від відповідальності за ст. 14-2 КУпАП.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Щодо тверджень позивача про неправомірність складення постанови без її присутності суд враховує положення ст. 279 КУпАП, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідач діяв згідно з вимогами чинного законодавства, оскаржувана постанова є законною, відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, ч. 5 ст. 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл.. Ринок, 1) про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Повний текст судового рішення буде складений 13.09.2019 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Радченко В.Є.