Справа № 200/8187/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 р. Справа№200/8187/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., при секретарі судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадженні адміністративну справу за позовом Приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління ДФС у Донецькій області

про: скасування податкових повідомлень - рішень від 22.02.2019 року № про нарахування суми штрафу у розмірі 2845,82 грн. та № про нарахування суми штрафу у розмірі 47,95 грн., скасувати та виключити суми податкового боргу з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 у сумі 13314,99 грн. по коду бюджетного платежу 11010500.

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто,

від відповідача: Яковлєва А.С. - за довірен.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватний нотаріус Авдіївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень від 22.02.2019 року № про нарахування суми штрафу у розмірі 2845,82 грн. та № про нарахування суми штрафу у розмірі 47,95 грн., скасувати та виключити суми податкового боргу з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 у сумі 13314,99 грн. по коду бюджетного платежу 11010500.

01 серпня 2019 року позивачем надано до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просила суд визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області при застосуванні до ОСОБА_1 санкцій/нарахування пені/ в період проведення АТО на території Донецької області на теперішній час в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил) та виключити суму податкового боргу з інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у сумі 13314,99 грн. по коду бюджетного платежу 11010500, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 035974512 від 22.02.2019 року про нарахування суми штрафу у розмірі 2845,82 грн., визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 22.02.2019 року про нарахування суми штрафу у розмірі 47,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.02.2019 року відповідачем проведено камеральну перевірку особового рахунку платника ОСОБА_1 щодо сплати податку на доходи фізичних осіб, за наслідками якого складено акт № 771/05-99-45-12/ та № 772/05-99-45-12/ НОМЕР_1 . Позивач вказує на те, що по акту № 771/05-99-45-12/ встановлено порушення строків сплати податку на доходи фізичних осіб згідно з наданими податковими деклараціями про майновий стан за 2015 рік від 27.04.2016 року № , за 2016 рік від 03.05.2017 року № відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України. За несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб контролюючим органом нараховано штраф в розмірі 2845,82 грн. відповідально до п. 126.1 ст. 126 ПК України та прийнято податкове повідомлення - рішення № від 22.02.2019 року. Актом перевірки № 772/05-99-45-12/ від 09.02.2019 року встановлено порушення строків сплати суми грошового зобов`язання з військового збору, визначеними п. 179.7 ст. 179 ПК України та на підставі п. 126 ПК України затримку на 152, 300, 144 календарних днів сплати грошового зобов`язання 239,75 грн. нарахований штраф 20% у сумі 47,95 грн. та контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення № від 22.02.2019 року, яким зобов`язав сплатити штраф у сумі 47,95 грн. Позивач не погоджується з висновками викладеними в актах перевірки та зазначає, що нею у визначені Податковим Кодексом України строки здійснювалась сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а отже прийняті податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню. Позивач посилається на те, що 07.02.2014 року нею до контролюючого органу була подана податкова декларація з податку на доходи фізичних осіб, отриманих особою, яка провадить незалежну професійну діяльність за 2013 рік № , якою визначила суму грошових зобов`язань у розмірі 27595,84 грн. Позивач зазначила, що зазначені суми грошових зобов`язань були нею сплачені 28.07.2014 року, однак зазначена сума була перерахована на невірний розрахунковий рахунок, у зв`язку з чим позивач 08.05.2015 року звернулась до Ясинуватської об`єднаної державної податкової інспекції Міндоходів у Донецькій області з клопотанням перерахувати кошти в розмірі 27595,84 грн. на вірний розрахунковий рахунок. Позивач зазначила, що зазначене клопотання було розглянуто лише у березні 2016 року. Оскільки контролюючим органом не своєчасно було здійснено перерахунок коштів на вірний розрахунковий рахунок за позивачем почав обліковуватися податковий борг, та нараховуватися штраф та пеня за несвоєчасне виконання податкових зобов`язань. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, та зазначає, що відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету. Також, позивач зазначає, що за період з 01.08.2014 року по 31.08.2015 року їй було нарахована пеня у розмірі 5842,18 грн., станом на 31.03.2016 року нарахована пеня у сумі 5668,39 грн., за 2017 рік нарахована пеня 453,62 грн.. за 2018 рік нарахована пеня у сумі 1350,81 грн., станом на 18.10.2018 року податковий борг складає 13314,99 грн. Позивач вказує на те, що відповідно до п. 38.2 ст. 38 Перехідних положень ПК України на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції об`єднаних сил для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань. Позивач зазначає, що вона здійснює діяльність у м. Авдіївка, яке відповідно до Розпорядження КМУ № 1085-р входить до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. З огляду на викладене позивач зазначає про відсутність підстав для нарахування пені, оскільки вона підпадає під мораторій застосування до неї пені за несвоєчасну сплату податку на доходи за 2013 рік. Щодо висновків викладених в акті перевірки про затримку сплати податку на доходи за 2015, 2016 та 2017 рік позивач вказує на те, що зазначений податок сплачений нею в повному обсязі.

Позивач у судовому засіданні підтримала обставини викладені у відзиві на позовну заяву та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що податковим органом була проведена камеральна перевірка за результатами якої встановлені порушення строків сплати податку на доходи фізичних осіб згідної наданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік від 27.04.2016 року № та за 2016 від 03.05.2017 року № та складено акт № 771/05-99-45-12/ від 09.02.2019 року. На підставі висновків викладених у акті податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 22.02.2019 року № , яким нараховано штраф у розмірі 20 відсотків у сумі 2845,82 грн. Відповідач зазначив, що заборгованість позивача з податку на доходи фізичних осіб виникла 31.07.2014 року внаслідок несвоєчасної сплати грошових зобов`язань у сумі 27595,84 грн. за податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2013 рік № від 07.02.2014 року. Сплата грошових зобов`язань у інтегрованій картці за кодом платежу 11010500 у 2014 році не обліковувалась. Зазначений податок був помилково сплачений позивачем на рахунок податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати і обліковується в ІКП за кодом 11010100. За податковою декларацією про майновий стан i доходи (для громадян та осiб, якi провадять незалежну професiйну дiяльнiсть) за 2014 рік № вiд 08.05.2015 грошові зобов`язання у сумі 15500,00 грн. також не було сплачено у встановлений законодавством строк, в результаті 31.07.2015 року сума боргу збільшилась і склала 43095,84 грн. Платником було подано уточнюючу податкову декларацiю про майновий стан i доходи (для підприємців та осiб, якi припинили пiдприємницьку дiяльнiсть) N вiд 18.08.2015 року, згідно з якою зменшено суму грошових зобов`язань з ПДФО за 2014 рік на 13174,99 грн., в результаті зменшилась сума боргу, а у ІКП відповідно до п.п.129.1 п.129.1 ст. 129 ПК України автоматично відбулось нарахування пені у сумі 4963,9 грн. за період з 01.08.2014 року по 17.08.2014 року. Платником податків 19.08.2019 самостійно сплачено ПДФО у сумі 2325,01 грн., в результаті погашення боргу у ІКП автоматично відбулось нарахування пені у сумі 878,28 грн. за період з 01.08.2014 по 18.08.2014. Таким чином, станом на 31.12.2015 загальна заборгованість ОСОБА_1 з ПДФО склала 33438,02 грн., в т.ч. недоїмка з основного платежу - 27595,84 грн., залишок несплаченої пені - 5842,18 грн. Відповідач зазначає, що на виконання ст. 43 ПК України позивачем до Ясинуватської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області була надана заява щодо перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (вхідний №82/Л від 01.09.2015). Узгоджена структурним підрозділом заява була передана на виконання до координиційно-моніторингового відділу 08.09.2015 року, однак зазначений висновок залишився невиконаним у зв`язку з тим, що операції з повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області у разі прийняття рішення щодо призупинення функціонування відповідного управління, оскільки на момент надання висновку управління Державної казначейської служби у м. Авдіївка не працювало, а рішення щодо призупинення його функціонування не було прийнято. Відповідно після відновлення роботи Управління Державної казначейської служби у м. Авдіївка згідно п. 8 Порядку від 15.12.2015 року № 1146, був сформований новий висновок від 24.02.2016 року № 165 на суму 27595,85 грн., який був переданий до органу казначейства згідно реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами від 24.02.2016 року № 54. Висновок виконаний 02.03.2016 частково у сумі 22860,10 грн., 03.03.2016 року в остаточній сумі 4735,75 грн. Згідно даних ІКП ОСОБА_1 з ПДФО за 2016 рік, 02.03.2019 відбулось зарахування коштів, помилково сплачених платником на інший бюджетний рахунок у сумі 22860,1 грн., що призвело до погашення існуючої заборгованості та автоматичного нарахування пені у сумі 4276,69 грн. за період з 30.10.2014 по 01.03.2016, у сумі 964,12 грн. за період з 30.10.2015 по 01.03.2019, також 03.03.2019 відбулось зарахування коштів, помилково сплачених платником на інший бюджетний рахунок у сумі 4735,75 грн., що також призвело до погашення боргу та автоматичного нарахування пені у сумі 427,58 грн. за період з 30.10.2015 по 02.03.2016. Відповідач вказує, що станом на 31.03.2016 суму боргу з основного платежу було погашено, залишок несплаченої пені склав 11510,56 грн.

Також, відповідач зазначив, що позивачем було подано податкову декларацію про майновий стан i доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) за 2015 рік N від 27.04.2016 року, за якою у ІКП 31.07.2016 нараховано грошові зобов`язання у сумі 2264,92 грн. 30.12.2016 року позивачем подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан i доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професiйну дiяльнiсть) N вiд 30.12.2016 року, якою суму зобов`язань зменшено на 2264,92 грн., внаслідок чого зменшено суму несплаченої пені. Станом на 31.12.2016 року загальна заборгованість позивача з ПДФО складала 11510,56 грн., в т.ч. недоїмка з основного платежу - 4529,84 грн., залишок несплаченої пені - 6980,72 грн. Відповідач посилається на те, що 27.07.2017 року платником самостійно сплачено грошові зобов`язання у сумі 12210,78 грн., за рахунок цієї суми погашено існуючу станом на 27.07.2017 у ІКП заборгованість по пені у сумі 6980,72 грн. та з основного платежу - 4276,69 грн., в т.ч. заборгованість за податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2015 рік від 27.04.2016 року за № . Після проведення всіх розрахунків у платника виникла переплата у сумі 246,6 грн. Згідно поданої платником податкової декларації про майновий стан i доходи (для громадян та осiб, якi провадять незалежну професійну діяльність) за 2016 рік № вiд 03.05.2017 року, по терміну сплати 31.07.2017 року у ІКП нараховано ПДФО у сумі 12210,78 грн. За рахунок існуючої переплати погашено 246,6 грн., недоїмка з основного платежу станом на 31.07.2017 року склала 11964,18 грн. 16.07.2018 року платником самостійно сплачено грошові зобов`язання у сумі 12156,66 грн., за рахунок цієї суми погашено існуючу станом на 16.07.2018 року у ІКП заборгованість з основного платежу за податковою декларацією про майновий стан i доходи (для громадян та осiб, якi провадять незалежну професійну діяльність) за 2016 рік № вiд 03.05.2017 у сумі 11964,18 грн. Після проведення розрахунків 16.07.2018 у ІКП відбулось нарахування пені у сумі 1350,81 грн. за період з 30.10.2017 року по 16.07.2017 року. Залишок несплаченої пені на 16.07.2018 року склав 1158,33 грн. Згідно податкової декларації про майновий стан i доходи (для громадян та осiб, якi провадять незалежну професійну діяльність) № 1662 вiд 02.05.2018 року по строку 31.07.2018 року нараховано грошове зобов`язання у сумі 12156,66 грн. Таким чином, станом на 01.08.2019 сума заборгованості з ПДФО склала 13314,99 грн., в т.ч. недоїмка з основного платежу - 12156,66 грн., залишок несплаченої пені - 1158,33 грн. Згідно податкового повідомлення-рішення від 22.02.2019 року № було у ІКП було нараховано штрафні санкції у сумі 2845,82 грн. Сума заборгованості збільшилась і склала 16160,81 грн., в т.ч. недоїмка з основного платежу та штрафні санкції - 15002,48 грн., залишок несплаченої пені - 1158,33 грн.

Крім того, під час камеральної перевірки контролюючим органом встановлено порушення строків сплати військового збору згідно наданих податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік від 27.04.2016 року за №, за 2016 рік від 03.05.2017 року за №, за 2017 рік від 02.05.2018 року за №1662, за результатами якої складено акт №772/05-99-45-12/ НОМЕР_1 . На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 22.02.2019, яким нараховано штраф у розмірі 20% на суму 47,95 грн. Відповідач посилається на те, що за даними ІКП платника з військового збору за 2016 рік 30.06.2019 року було сплачено 226,49 грн., суму зараховано до переплати. Відповідно до наданих платником податкових декларацій про майновий стан i доходи (для громадян та осiб, якi провадять незалежну професійну діяльність) N вiд 27.04.2016 року, N вiд 27.04.2016 року по терміну сплати 31.07.2016 нараховано грошові зобов`язання з військового збору у загальній сумі 452,98 грн., погашення грошових зобов`язань за декларацією N вiд 27.04.2016 у сумі 226,49 відбулось за рахунок переплати, а грошові зобов`язання за декларацією N вiд 27.04.2016 залишились непогашеними, станом на 01.08.2016 сума заборгованості склала 226,49 грн. Відповідач зазначає, що позивачем було надано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан i доходи (для громадян та осіб, якi провадять незалежну професійну діяльність) № вiд 30.12.2016, якою зменшено суму зобов`язань з військового збору за 2015 рік на суму 226,49 грн. В результаті даного зменшення 30.12.2016 року відбулось погашення заборгованості у сумі 226,49 грн., в автоматичному режимі відповідно до ст. 129 ПКУ за період з 30.10.2016 року по 29.12.2016 року у ІКП було нараховано пені у сумі 6,34 грн. Станом на 01.01.2017 року заборгованість з військового збору склала 6,34 грн., в т.ч. пеня - 6,34 грн. За даними ІКП платника з військового збору за 2017 рік, 30.06.2019 року було сплачено 1017,57 грн., за рахунок даної суми погашено пеню - 6,34 грн., решту зараховано до переплати - 1011,23 грн. Відповідно до поданої платником податкової декларації про майновий стан i доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № від 03.05.2017 року по терміну сплати 31.07.2017 було нараховано грошові зобов`язання у сумі 1017,57 грн. Після проведення розрахунків і погашення частини суми за рахунок існуючої переплати сума заборгованості станом на 01.08.2017 склала 6,34 грн. Згідно даних ІКП платника з військового збору за 2018 рік, 16.07.2019 було сплачено 1013,06 грн., за рахунок даної суми погашено заборгованість у сумі 6,34 грн., у ІКП нараховано пені за період з 30.10.2017 по 16.07.2018 у сумі 0,72 грн., яку теж погашено за рахунок даної сплати, решту у сумі 1006,0 грн. зараховано до переплати. Відповідно до поданої платником податкової декларації про майновий стан i доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) № 1662 від 02.05.2018 по терміну сплати 31.07.2017 було нараховано грошові зобов`язання у сумі 1013,06 грн. Після проведення розрахунків і погашення частини суми за рахунок існуючої переплати сума заборгованості станом на 31.07.2018 склала 7,06 грн. 22.12.2018 року відбулось сторнування сум пені минулих років у ІКП, за рахунок чого частково погашено заборгованість у сумі 6,34 грн. та 0,55 грн. На 31.12.2018 заборгованість з військового збору склала 0,18 грн., в т.ч. недоїмка - 0,17 грн., залишок несплаченої пені - 0,01 грн. Згідно податкового повідомлення-рішення від 22.02.2019 року № було у ІКП платника з військового збору було нараховано штрафні санкції у сумі 47,95 грн. Сума заборгованості збільшилась і склала 48,13 грн., в т.ч. недоїмка з основного платежу та штрафні санкції - 48,12 грн., залишок несплаченої пені - 0,01 грн.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що прийняті податкові повідомлення - рішення є протиправними, а нарахування пені відбулось у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав викладені у відзиві на позовну заяву обставини та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

01 серпня 2018 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому позивач не погоджувався з доводами викладеними у відзиві на позовну заяву та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 23 липня 2019 року.

23 липня 2019 року судом відкладено розгляд справи 05 серпня 2019 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів та пояснень по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 вересня 2019 року.

03 вересня 2019 року позивачем надано відповідь на відзив, відповідно до якого просила суд визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області при застосуванні до ОСОБА_1 санкцій/нарахування пені/ в період проведення АТО на території Донецької області на теперішній час в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил та виключити суму податкового боргу з інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у сумі 13315 грн. по коду бюджетного платежу 11010500, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 035974512 від 22.02.2019 року про нарахування суми штрафу у розмірі 2845,82 грн., визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 22.02.2019 року про нарахування суми штрафу у розмірі 47,95 грн.

Суд зазначає, що зазначені уточнення позовних вимог були надані позивачем після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, отже суд залишає без розгляду зазначені уточнення, оскільки подані не у строк встановлений ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку як платник податку у Головному управлінні ДФС у Донецькій області.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем подано до Ясинуватської об`єднаної державної податкової інспекції (Авдіївське відділення) податкову декларацію про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) за 2013 рік № від 07.02.2014 року, якою самостійно визначено податкові зобов`язання у розмірі 27595,84 грн. (а.с. 10-12).

Згідно платіжного квитанції № 0.0.284063891.1 від 28.07.2014 року позивачем здійснено сплату податку на доходи фізичних осіб у сумі 27595,85 грн. (а.с. 13).

08 травня 2015 року позивачем до Ясинуватської об`єднаної державної податкової інспекції (Авдіївське відділення) подано податкову декларацію про майновий стан і доходи (для громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) за 2014 рік № 150000697, якою самостійно визначено податкові зобов`язання у розмірі 15500 грн. (а.с. 15-16).

16 серпня 2015 року позивачем була подана уточнююча податкова декларація про майновий стан і дохід за 2014 року, якою зменшено суду грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та самостійно визначено податкові зобов`язання у розмірі 2325,01 грн. (а.с. 17-19)

Зазначена сума податку в розмірі 2325,01 грн. була сплачена позивачем 19 серпня 2015 року, що підтверджується квитанцією № N0J2438608 (а.с. 23).

27 квітня 2016 року позивачем до Ясинуватської об`єднаної державної податкової інспекції (Авдіївське відділення) подана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік № , відповідно до якої позивачем самостійно визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2264,92 грн. та військового збору в сумі 226,49 грн.

30.06.2016 року позивачем сплачену до Державного бюджету України податок з доходів фізичних осіб в розмірі 2264,92 грн., що підтверджується платіжним доручення № 0.0.576140111.1 (а.с. 14).

Крім того, позивачем до контролюючого органу 27.04.2016 року була подана податкова декларація про майновий стан і дохід за 2015 рік № відповідно до якої позивачем самостійно визначену суму грошових зобов`язань в сумі 226,49 грн. (а.с. 149-151).

Доказів сплати грошових зобов`язань зазначеною податковою декларацією суду не надано.

31.12.2016 року позивачем до контролюючого органу була подана уточнююча податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік № , якою уточнені суми податкових зобов`язань за звітний (податковий) період та зменшено суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету на суму 226,49 грн. (а.с. 152)

З огляду на матеріали справи встановлено, що 03.05.2017 року позивачем до контролюючого органу подана податкова декларація про майновий стан і дохід за 2016 рік № , якою позивачем самостійно нараховано суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягають сплаті до державного бюджету в розмірі 12210,78 грн. та суму податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 1017,57 грн. (а.с. 32-33).

Згідно дубліката квитанції № 0.0.816048974.1 від 26.07.2017 року встановлено, що позивачем сплачено податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 12210,78 грн. (а.с. 36).

18.04.2018 року позивачем була подана звітна податкова декларація про майновий стан і доходи за 2017 рік № 1540, якою позивачем визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12156,66 грн. та з військового збору в розмірі 1013,06 грн. (а.с. 37-38).

02.05.2018 року позивачем була звітна нова подана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2017 рік № 1662, якою позивачем визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12156,66 грн. та з військового збору в розмірі 1013,06 грн. (а.с. 40-41).

Зазначена сума податку в розмірі 12156,66 грн. була сплачена позивачем 14.07.2018 року, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 (а.с. 43).

09 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку особового рахунку платника щодо сплати податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт № 771/05-99-45-12/ НОМЕР_1 (а.с. 56-57).

Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 згідно наданих податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік від 27.04.2016 року № за 2016 рік від 03.05.2017 року за № відповідно до п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI: за 2015 рік граничний строк сплати 31.07.2016 року, фактично сплачено 27.07.2017 року, сплата з порушенням встановлених строків податку на доходи фізичних осіб на 361 днів; за 2016 рік граничний строк сплати 31.07.2017 року, фактично сплачено 16.07.2018 року, сплата з порушенням встановлених строків податку на доходи фізичних осіб на 350 днів.

На підставі зазначеного акту № 771/05-99-45-12/ відповідачем 22.02.2019 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким за затримку на 361, 350 календарних днів сплати фізичною особою грошових зобов`язань зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 2845,82 грн. (а.с. 55).

Також, 09 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку особового рахунку платника ОСОБА_1 щодо сплати військового збору за 2016, 2017, 2018 рік, за результатами якої складено акт № 772/05-99-45-12/ НОМЕР_1 (а.с. 58-59).

Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату ОСОБА_1 військового збору згідно наданих податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік від 27.04.2016 року за № , за 2016 рік від 03.05.2017 року № , за 2017 рік від 02.05.2018 року № 1662 відповідно до п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України: за 2015 рік граничний строк сплати 31.07.2016 року, фактично сплачено 30.12.2016 року, сплата з порушенням встановлених строків військового збору на 152 дні; за 2016 рік граничний строк сплати 31.07.2017 року, фактично сплачено 16.07.2018 року, сплата з порушенням встановлених строків військового збору на 350 днів; за 2017 рік граничний строк сплати 31.07.2018 року. Фактично сплачено 22.12.2018 року, сплата з порушенням встановленого строку військового збору на 144 дні; за 2017 рік граничний строк сплати 31.07.2018 року, фактично сплачено 22.12.2018 року, сплата з порушенням встановлених строків військового збору.

На підставі акту № 772/05-99-45-12/ Головним управлінням ДФС у Донецькій області 22.02.2019 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким за затримку на 152, 350, 144 календарні дні грошового зобов`язання зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 47,95 грн. (а.с. 54).

07 березня 2019 року позивачем до Головного управління ДФС у Донецькій області направлено скаргу № 73/01-16, відповідно до якої просила нараховану пеню за період з 2014 по 2018 роки скасувати, оскільки вона підпадає під мораторій застосування до неї пені за несвоєчасну сплату податку на доходи за 2014 рік, а також скасувати податкові повідомлення - рішення від 22.02.2019 року № та № (а.с. 61).

Зазначена скарга отримана уповноваженою особою відповідача 12.03.2019 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 62).

Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 22.03.2019 року № 23732/10/05-99-10-01-04 скарга приватного нотаріуса ОСОБА_1 залишена без розгляду (а.с. 63).

Не погодившись з прийнятими Головним управлінням ДФС спірними податковими - рішення, а також з нарахованою пенею за період 2014-2018 року у розмірі 13314,99 грн. позивач звернувся до суду з даним адміністративним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Податкового кодексу України.

Згідно з приписами підпунктів 21.1.1 - 21.1.5 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктами 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Статтею 38 Податкового кодексу України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Статтею 178 Податкового кодексу України визначено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (п. 179.1 ст. 179 ПК України).

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до вимог чинного законодавства, 07.02.2014 року позивачем було подано податкову декларацію про майновий стан і дохід № , якою самостійно нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік у сумі 27595,84 грн. (а.с. 10-11).

З метою своєчасності та повноти сплати зазначеного податкового зобов`язання позивачем 28.07.2014 року проведено оплату податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 27595,85 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.284063891.1 від 28.07.2014 року.

Позивач у позовній заяві вказувала на те. що про оплаті узгодженого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік була допущена помилка під час заповнення реквізитів сплати, а саме не вірно зазначено розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 (код вид платежу 11010100) замість правильного № НОМЕР_4 (код виду платежу 11010500).

Зазначені обставини підтверджується відповідачем, який у відзиві на позовну заяву зазначив, що податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік у сумі 27595,85 грн. було помилково сплачено 28.07.2014 року на рахунок податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати і обліковується в УКП за кодом платежу 11010100.

Згідно облікової картки платника податків встановлено, що станом на 31.07.2014 року виник податковий борг у сумі 27595,84 грн., який утворився з перерахування коштів на невірно визначений рахунок.

З матеріалів справи встановлено, що позивач після виявлення помилки звернувся до Ясинуватської об`єднаної державної податкової інспекції з заявою № 9/01-16 від 27.04.2015 року, відповідно до якої просила податковий орган зарахувати на рахунок № НОМЕР_4 (код платежу 11010500) суму сплаченого податку (15% податок з доходів фізичних осіб за 2013 рік) сплаченого 28.07.2014 року через термінал ПриватБанку у розмірі 27595,85 грн. на рахунок № НОМЕР_3 (код виду платежу 1101010), як помилково перераховану на неналежний рахунок (а.с. 44).

Позивач зазначала, що про результати розгляду даного клопотання її не було повідомлено, однак у серпні 2018 року їй стало відомо, що зазначене клопотання було розглянуто та виконано лише у березні 2019 року.

Суд зазначає, що статтею 43 ПК України (чинного на момент звернення з заявою про повернення коштів) визначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

З листа Головного управління ДФС у Донецькій області від 18.10.2018 року № 46433/10/05-99-17-02-27 встановлено, що на виконання ст. 43 ПК України платником до Ясинуватської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області була надана заява щодо перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший (вхідний №82/Л від 01.09.2015). Узгоджена структурним підрозділом заява була передана на виконання до координиційно-моніторингового відділу 08.09.2015. Виписаний згідно п.7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 №882/1188 висновок від 08.09.2015 №758 на суму 27 595,84 грн. був направлений до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області до м. Маріуполь, але залишився невиконаним у зв`язку з тим, що операції з повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється Головним управлінням у разі прийняття рішення щодо призупинення функціонування відповідного управління. На момент надання висновку управління Державної казначейської служби у м. Авдіївка не працювало, а рішення щодо призупинення його функціонування не було прийнято, тому Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області не мало правових підстав та технічної можливості для здійснення операцій з повернення коштів за висновками податкових органів з рахунків з обліку надходжень, відкритих на ім`я Управління Державної казначейської служби у м. Авдіївка.

Після відновлення роботи Управління Державної казначейської служби у м.Авдіївка згідно п. 8 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платника податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 № 1146, був сформований новий висновок від 24.02.2016 №165 на суму 27595,85 грн., та після узгодження з керівником місцевого фінансового органу переданий до органу казначейства згідно реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами від 24.02.2016 № 54. Висновок виконаний 02.03.2016 частково у сумі 22860,10 грн., 03.03.2016 в остаточній сумі 4 735,75 грн.

Згідно листа Головного управління ДФС у Донецькій області № 44422/10/05-99-45-22 від 05.10.2018 року встановлено, що в рахунок погашення податкового боргу було перераховано кошти з одного бюджетного рахунку на інший 02.03.2016 року в сумі 22860,10 грн. та 03.03.2016 року в остаточній сумі 4735,75 грн.

Відповідно до облікової картки також підтверджено, що податковим органом здійснено перерахунок коштів з одного бюджетного рахунку на іншій, згідно платіжних доручень № 13 від 02.03.2016 року та № 13 від 03.03.2016 року.

Отже, фактично перерахунок коштів був проведений у березні 2016 року, однак позивач звернулась з відповідною заявою ще 27.04.2015 року.

Суд зазначає, що відповідачем порушено строки визначені Податковим кодексом України щодо здійснення повернення помилково сплачених сум грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 27595,84 грн., що призвело до збільшення суми податкових зобов`язань 31.07.2015 року до 43095,84 грн.

Крім того, як вже зазначалось позивачем при сплаті узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік мала місце помилка у номері рахунку, на який такий податок належало сплачувати.

Суд вказує на те, що нормами Бюджетного кодексу України, а саме, частиною першою статті 43 та частиною п`ятою 5 статті 45, передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій.

Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 28 травня 2019 року у справі 826/24675/15, від 14 травня 2018 року у справі № 813/2747/16, від 12 червня 2018 року № 826/1/16, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд зазначає, що помилкове перерахування позивачем на неналежний рахунок грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік не вплинуло на виконання обов`язку платника зі сплати податку, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до позивача штрафу в порядку пункту 126.1 статті 126 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прийняте відповідачем податкове повідомлення - рішення № 2 від 22.02.2019 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно скасування податкового повідомлення - рішення від 22.02.2019 року № , суд зазначає наступне.

Приписами п. 16-1 розділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України затверджено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Пп. 1.1-1.7 п. 16-1 розділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України визначає, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Суд зазначає, що згідно інтегрованої картки платника податків встановлено, що позивачем самостійно нараховано суму військового збору у розмірі 226,40 грн., відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік № від 27.04.2016 року. З ІКП встановлено, що позивачем сплачено суму податків і зборів/єдиного внеску/платіжне доручення № 2PL894095 від 30.06.2016 року у сумі 226,40 грн. (а.с. 101)

27.04.2016 року позивачем була подана податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік № , якою визначено суму військового збору, що підлягає сплаті до державного бюджету у розмірі 226,40 грн., що підтверджується витягом з ІКП (а.с. 101).

Відповідно до ІКП позивачем не проведено сплату самостійно визначених грошових зобов`язань відповідно до податкової декларації № від 27.04.2016 року, як це передбачено чинним податковим законодавством, а саме в строк до 31.07.2016 року (а.с. 101).

Згідно інтегрованої картки платника податків 30.12.2016 року позивачем була подана податкова декларація про майновий стан і дохід за 2015 рік № , якою зменшено суму самостійно нарахованого податку на суму 226,40 грн. (а.с. 101).

З огляду на те, що позивачем був порушений граничний строк сплати грошових зобов`язань згідно податкової декларації № від 27.04.2016 року, а саме граничний строк 31.07.2016 року, фактично сплачено 31.12.2016 року, позивачу нарахована пеня у розмірі 6,34 грн. відповідно до положень п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Отже, станом на 31.12.2016 року за позивачем обліковувалась пеня у розмірі 6,34 грн. (а.с. 102).

03.05.2017 року позивачем самостійно нараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 1017,57 грн., відповідно до податкової декларації № за 2016 рік.

Позивачем була сплачена суму військового збору в розмірі 1017,57 грн. згідно платіжного доручення № 2РL995351 від 27.07.2017 року, однак зазначена сума часткова була зарахована в погашення нарахованої пені у сумі 6,34 грн. та в сумі 1011,23 грн. зараховано в частину погашення податкових зобов`язань з військового збору (а.с. 103).

Проте, за позивачем відповідно до ІКП станом на 31.12.2017 року почав обліковуватись податковий борг з грошових зобов`язань зі сплати військового збору у розмірі 6,34 грн. (а.с. 104).

02.05.2018 року позивачем згідно податкової декларації про майновий стан та дохід № 1662 самостійно визначено суму грошових зобов`язань з військового збору за 2017 рік в розмірі 1013,06 грн., яка була сплачена платіжним дорученням № 2PL320202 від 16.07.2018 року.

На підставі даних ІКП видно, що за рахунок зазначених коштів була погашена заборгованість з військового боргу у розмірі 6,34 грн., яка обліковувалась станом на 31.12.2017 року, а також нарахована пеня за період з 30.10.2017 року по 16.07.2018 року у розмірі 0,72 грн. (а.с. 104).

Залишок суми в розмірі 1006 грн. був перерахований на сплату грошового зобов`язання з військового збору за 2017 рік, у зв`язку з чим збільшилась сума недоїмки та станом на 31.07.2018 року складала 7,06 грн.

Як встановлено з інтегрованої картки платника податків відповідачем було самостійно скасовані рішення про нарахування пені у розмірі 6,34 грн. та 0,72 грн., в зв`язку з чим частково була сплачена недоїмка в розмірі 7,06 грн. та станом на 31.12.2018 року за відповідачем обліковувалась заборгованість зі сплати військового збору у розмірі 0,17 грн.

Крім того, згідно ІКП позивачу за період з 30.10.2018 року по 22.12.2018 року була нарахована пеня за несвоєчасну сплату самостійно визначених грошових зобов`язань з військового збору відповідно до податкової декларації про майновий стан і дохід за 2017 рік № 1662 від 02.05.2018 року у розмірі 0,01 грн.

Отже, судом встановлено, що позивачем за 2015, 2016, 2017 роки несвоєчасно здійснювалась сплата військового збору в повному обсязі самостійно визначених сум грошових зобов`язань, у зв`язку з чим позивачу було нараховано штраф у розмірі 20% у сумі 47,95 грн. згідно податкового повідомлення - рішення № від 22.02.2019 року.

Позивач у позовній заяві вказує про необхідність застосування до спірних правовідносин пункт 38.2 Перехідних положень Податкового кодексу України, яким визначено, що на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань.

Однак суд вважає безпідставним застосування зазначених положень Податкового кодексу України до даних правовідносин оскільки, оскільки штрафні санкції позивачу були нараховані згідно податкового повідомлення - рішення № від 22.02.2019 року за несвоєчасну сплату військового збору за 2015, 2016, 2017 роки, а відповідно положення п. 38.2 ПК України застосовуються у випадку нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне погашення визначених на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення - рішення № від 22.02.2019 року прийнято в межах чинного податкового законодавства, є правомірним та відповідно не підлягає скасуванню.

Стосовно нарахування пені за несвоєчасну сплату самостійно визначених грошових зобов`язань з військового збору у розмірі 0,01 грн., суд зазначає, що відповідно до пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Отже, оскільки позивачем порушено граничні строки сплати податкових зобов`язань з військового збору за 2015, 2016, 2017 року, суд приходить висновку, що відповідачем правомірно нарахована пеня у розмірі 0,01 грн.

Стосовно вимоги позивача визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області при застосуванні до ОСОБА_1 санкцій/нарахування пені/ в період проведення АТО на території Донецької області на теперішній час в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил та виключити суму податкового боргу з інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у сумі 13314,99 грн. по коду бюджетного платежу 11010500, суд вказує наступне.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем була до контролюючого органу була подана податкова декларація про майновий стан і дохід за 2013 рік № від 07.02.2014 року, якою самостійно була визначена сума грошових зобов`язань з податку на доходи з фізичних осіб у сумі 27595,84 грн.

Згідно квитанції № 0.0.284063891.2 від 28.07.2014 року позивачем здійсненно оплату податку на доходу з фізичних осіб в розмірі 27595,85 грн., однак зазначена сума податку була сплачена на невірний розрахунковий рахунок.

З огляду на це суд зазначає, що з 01.08.2014 року за позивачем став обліковуватися податковий борг по сплаті грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 27595,85 грн.

Відповідач у додаткових поясненнях від 30.08.2019 року вказував на те, що зазначена заборгованість по сплаті грошових зобов`язань за 2013 рік була часткова погашена позивачем в розмірі 13174,99 грн. 18.08.2015 року, у зв`язку з подання уточнюючої податкової декларації про майновий стан і дохід за 2014 рік. Відповідно на суму погашеної заборгованості за період з 01.08.2014 року по 17.08.2015 року нарахована пеня 4963,90 грн. 19.08.2015 року за рахунок сплати поточних нарахувань за 2015 рік у сумі 2325,01 грн. нараховано 878,28 грн. пені за період з 01.08.2014 року по 18.08.2015 року. Всього за 2015 рік нараховано пені в розмірі 5842,18 грн. Також, відповідач зазначав, що станом на 02.03.2016 року після перерахування помилково сплачених коштів згідно заяви платника з іншого рахунку у сумі 27595,84 грн. остаточно була погашена заборгованість за 2014 рік та поточні нарахування за 2015 рік. При цьому у 2016 році нараховано пені 5668,39 грн. Отже, станом на 03.03.2016 року сума нарахованої пені склала 11510,57 грн. Відповідач вказав на те, що протягом 2017-2019 років сплата позивачем поточних нарахувань йде у погашення заборгованості з пені та відповідно залишається несплаченим зобов`язання, на які нараховується пеня, а саме: у 2017 році розрахунок пені склав 453,62 грн., у 2018 році - 1350,81 грн. Всього сума нарахованої пені за 2014-2018 року складає 13315 грн.

Згідно інтегрованої картки платника встановлено, що заборгованість зі сплати пені на 03.03.2016 становала 11510,57 грн., однак 03.03.2016 року заборгованість була зменшена на суму 0,01 грн., згідно платіжного доручення № 13 від 03.03.2016 року (а.с. 88).

Отже відповідно до ІКП вбачається, що станом на 31.12.2016 року позивачу була нарахована пеня у сумі 11510,56 грн., у 2017 року донараховано пеню у розмірі 453,62 грн., у 2018 році - 1350,81 грн., загальна сума нарахованої пені станом на 31.12.2018 року становила 13314,99 грн.

Позивач вказує, що нарахування пені відбулось у зв`язку зі сплатою податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік у розмірі 27595,82 грн., які були перераховані на вірний розрахунковий рахунок.

В зв`язку з тим, що заборгованість по сплаті грошових зобов`язань виникла за 2013 рік позивач вважає, що на неї розповсюджуються положення п. 38.2 розділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції чинній на 01 січня 2017 року), яким передбачено, що на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань, за якими зупинено стягнення.

Однак, проаналізувавши зазначені положення суд вказує про недоцільність застосування до позивача зазначених положень, оскільки фактично борг щодо сплати самостійно визначених грошових зобов`язань виник з 01 серпня 2014 року, тобто вже після 14 квітня 2014 року.

Проте, суд вказує на те, що Закон Законом України №1669-VII від 02.09.2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (надалі по тексту - Закон № 1669), який набрав чинності 15.10.2014 року, передбачено певні заходи щодо забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція", до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Авдіївка Донецької області.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014 року.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України". Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Авдіївка.

Крім того, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено, зокрема, перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого включено м. Авдіївка.

Суд зазначає, що позивач здійснює діяльність у м. Авдіївка, що знаходить на літанії зіткнення, отже до неї можуть розповсюджуватися положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Так, статтею 10 Закону України № 1669-VII встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", не закінчилась.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII застосовується до спірних правовідносин та є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що відповідно встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної реєстрації податкових накладних.

Позивачем до матеріалів справи долучено сертифікат № 6128 Торгово - промислової палати України про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 06.04.2016 року, яким засвідчено неможливість виконання в обов`язку платника податків, а саме сплата податків і зборів в строки та у розмірах встановлених нормативно - правовими актами: податок 15% на доходи з фізичних осіб за 2013 рік у строк до 01 серпня 2014 року. Дата настання форс - мажорних обставин 01 липня 2014 року, дата закінчення: тривають станом на 06 квітня 2016 року.

Сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України та про настання обставин непереборної сили засвідчують відповідно до норм Податкового кодексу України настання обставин непереборної сили позивачу з 01 липня 2014 року щодо сплати податку на доходи з фізичних осіб за 2013 рік.

Сертифікат (сертифікати) є належним доказом, в силу статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII, який підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від позивача та за наявності яких підприємство було позбавлено можливості здійснити вчасну реєстрацію податкових накладних, відтак покладення відповідальності на платника у таких випадках не відповідає закону.

Вищезазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду (справа №805/808/17-а, адміністративне провадження №К/9901/760/17).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем безпідставно нараховувано позивачу пеню у розмірі 13314,99 грн., оскільки останній здійснює діяльність у населеному пункті, що розташовано на лінії зіткнення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог Приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області в частині визнання протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області при застосуванні до ОСОБА_1 санкцій/нарахування пені/ в період проведення АТО на території Донецької області на теперішній час в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил) та виключити суму податкового боргу з інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у сумі 13314,99 грн. по коду бюджетного платежу 11010500, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 035974512 від 22.02.2019 року про нарахування суми штрафу у розмірі 2845,82 грн., в решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню суд приходить висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь позивача судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області при застосуванні до ОСОБА_1 санкцій/нарахування пені/ в період проведення АТО на території Донецької області на теперішній час в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил) та виключити суму податкового боргу з інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у сумі 13314,99 грн. по коду бюджетного платежу 11010500, визнання протиправним та скасування податкове повідомлення - рішення № 035974512 від 22.02.2019 року про нарахування суми штрафу у розмірі 2845,82 грн., визнання протиправним та скасування податкове повідомлення - рішення № від 22.02.2019 року про нарахування суми штрафу у розмірі 47,95 грн. - задовольнити частково.

Визнати визнання протиправними дії Головного управління ДФС у Донецькій області при застосуванні до ОСОБА_1 санкцій/нарахування пені/ в період проведення АТО на території Донецької області на теперішній час в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил).

Зобов`язати Головне управління ДФС у Донецькій області () виключити суму податкового боргу з інтегрованої картки платника (ІКП) ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у сумі 13314,99 грн. по коду бюджетного платежу 11010500.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 035974512 від 22.02.2019 року про нарахування суми штрафу у розмірі 2845,82 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, 130-ї Таганрозької дивізії, 114 ) судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 03 вересня 2019 року в присутності позивача та представника відповідача.

Повний текст рішення складено та підписано 13 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська