Справа № 824/751/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/751/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кіщук О.І.,

представника позивача - ОСОБА_6,

представника відповідача - Баланецького О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради у відмові надання їй, ОСОБА_2 , будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_3 ;

- зобов`язати Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради надати їй, ОСОБА_2 , будівельний паспорт на право забудови власної земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер №:43:001:0173, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовується по АДРЕСА_3

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що листом №Т-2605/0-04/01 від 15 квітня 2019 року відмовлено у видачі будівельного паспорта на будівництво житлового будинку та господарського блоку на АДРЕСА_3 , у зв`язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Із діями відповідача щодо відмови у видачі будівельного паспорта позивач не погоджується, вважає їх неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України у сфері містобудування та земельних відносин, вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Конституції України. Зокрема, посилаючись на норми Земельного кодексу України та Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач зазначав, що дана земельна ділянка не мала б бути віднесена до зони змішаної багатоквартирної житлової та господарської забудови при належному урахуванні даних земельного кадастру. Позивач вважає, що оскаржуваними діями порушується реалізація її права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 11 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

11 вересня 2019 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому суб`єкт владних повноважень просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Посилався на те, що відмовою у видачі будівельного паспорту на будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_3 слугувало невідповідність намірів забудови вимогам затвердженої містобудівної документації на місцевому рівні та порушення державних будівельних норм, а саме: земельна ділянка на АДРЕСА_3 відповідно до містобудівної документації «Коригування генерального плану міста Чернівців», затвердженої рішенням Чернівецької міської ради №1171 від 27.03.2014 та плану зонування території, який є складовою частиною генерального плану міста, розміщена в межах багатоповерхової квартирної житлової та громадської забудови (зона Ж-3 - зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови ).

Вказував, що пояснювальною запискою плану зонування території міста Чернівців визначено, що зона Ж-3 - зона багатоквартирної житлової забудови виділена для забезпечення правових умов формування кварталів багатоквартирних житлових будинків без обмеження рівня поверховості з високою щільністю забудови, а також відповідних об`єктів повсякденного обслуговування місцевого рівня, некомерційних комунальних підприємств, скверів, ігрових спортивних майданчиків. Планом зонування території міста Чернівці встановлено поділ території на зони за переважними, супутніми і допустимими видами забудови використання земельних ділянок, дозволеними у кожній зоні. Переважний вид забудови - будівництво багатоквартирних житлових будинків до 4-9 поверхів включно, допускається - будівництво багатоквартирних житлових будинків без обмеження поверховості. Будівництво індивідуальних житлових будинків у зоні Ж-3 не передбачається.

Крім цього зазначав, що при розгляді генерального плану забудови земельної ділянки наданих ескізних намірів забудови встановлено недотримання нормативних протипожежних відстаней (не менше ніж 8 м) до сусіднього житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , що суперечить вимогам п.15.2.2 табл.15.2 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Заслухавши пояснення осіб, яки з`явилась в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року між ОСОБА_5 , від імені якої діє ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, згідно пункту 1 вказаного договору Продавець, в особі представника, передає у власність (продає), а Покупець приймає (купує) земельну ділянку №5-К з кадастровим №:43:001:0173, що розташована в АДРЕСА_3 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зобов`язується сплатити грошову суму вказану в п. 3 договору.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відомості про право власності на земельну ділянку внесено до Держаного реєстру прав на нерухоме майно.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку цільове призначення земельної ділянки: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З метою видачі будівельного паспорту на будівництво індивідуального житлового будинку та господарського блоку на АДРЕСА_3 , позивач звернувся до центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради із відповідною заявою.

Листом №Т-2605/0-04/01 від 15 квітня 2019 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до містобудівної документації «Коригування генерального плану міста Чернівців», затвердженої рішенням 48 сесії міської ради VI скликання від 27 березня 2014 року №1171 в складі якої розроблено план зонування території, земельна ділянка на АДРЕСА_3 знаходиться в зоні змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови (зонаЖ-3).

У вказаній зоні переважний вид забудови - будівництво багатоквартирних житлових будинків 4 - 9 поверхів включно, допускається - будівництво багатоквартирних житлових будинків без обмеження поверховості. Будівництво індивідуальних житлових будинків та господарських будівель в зоні Ж-3 не передбачається.

Посилаючись на пункт 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011р. за №902/19640 відповідач вказував, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

- неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього Порядку;

- невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Визначено, що Земельним кодексом України, а саме, статтею 39 передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Зазначено, що при розгляді генерального плану забудови земельної ділянки наданих ескізних намірів забудови встановлено, що не дотримано нормативних протипожежних відстаней (не менш ніж 8 м) до сусіднього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що суперечить вимогам п.15.2.2 табл.15.2 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

Повідомлено, що видати будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку та господарського блоку на АДРЕСА_3 не представляється можливим, у зв`язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI ).

Згідно частини другої статті 8 Закону № 3038-VI планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 3038-VI режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Частиною першою статті 27 Закону № 3038-VI забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Згідно частини третьої статті 27 Закону № 3038-VI надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону № 3038-VI порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05 липня 2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640 (далі - Порядок №103).

Згідно пункту 1.2 Порядку №103 будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №103 видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

проект будівництва (за наявності);

засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку №103 уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пунктом 2.4 Порядку №103 передбачено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;

невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI визначено, що містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Згідно статті 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Частиною першою статті 18 Закону № 3038-VI план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що Пояснювальною запискою плану зонування території міста Чернівців визначено, що зона Ж-3 - зона багатоквартирної житлової забудови виділена для забезпечення правових умов формування кварталів багатоквартирних житлових будинків без обмеження рівня поверховості з високою щільністю забудови, а також відповідних об`єктів повсякденного обслуговування місцевого рівня, некомерційних комунальних підприємств, скверів, ігрових спортивних майданчиків.

Згідно викопіювання з схеми зонування території м. Чернівці земельна ділянка знаходиться в зоні багатоквартирної житлової забудови (Ж-3).

Таким чином, оскільки земельна ділянка на АДРЕСА_3, право власності на яку позивач отримала внаслідок договору купівлі-продажу від 15 лютого 2019 року, розміщена в межах багатоповерхової квартирної житлової та громадської забудови - зона Ж-3 (зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови), а будівництво індивідуальних житлових будинків та господарських будівель в зоні Ж-3 не передбачено згідно містобудівної документації «Коригування генерального плану міста Чернівців», затвердженої рішенням Чернівецької міської ради №1171 від 27.03.2014 та плану зонування території, який є складовою частиною генерального плану міста, то суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у видачі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки на підставі пункту 2.4 Порядку №103 (невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні).

Крім цього, суд також зважає на те, що при розгляді генерального плану забудови земельної ділянки наданих ескізних намірів забудови відповідачем було встановлено не дотримання нормативних протипожежних відстаней (не менш ніж 8 м) до сусіднього житлового будинку за адресою: вул . АДРЕСА_3 , що суперечить вимогам п.15.2.2 табл.15.2 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

Враховуючи викладене, суд вважає, що відмовляючи позивачу у видачі будівельного паспорта, відповідач діяв відповідно до законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відтак, правові підстави для визнання оскаржуваних дій протиправними та, відповідно, зобов`язання відповідача надати позивачу будівельний паспорт на право забудови земельної ділянки відсутні.

Щодо доводів позивача, наведених у позові та наданих в судовому засіданні, то такі є безпідставними та не свідчать про незаконність оскаржуваних дій. При цьому в судовому засіданні представником позивач не було указано норму матеріального права, яка б давала підстави для висновку про незаконність оскаржуваних дій. Фактично ж, доводи позивача зводяться до неможливості реалізувати в повній мірі своє право власності на земельну ділянку та до незгоди із Генеральним планом м. Чернівці.

Обґрунтовуючи протиправність дій відповідача, позивач посилався на те, що на час розробки плану земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною Генерального плану населеного пункту, не було враховано попередні рішення щодо планування і забудови території м. Чернівці.

Однак, такі твердження позивача є безпідставними, оскільки «Коригування генерального плану міста Чернівців», затверджене рішенням Чернівецької міської ради №1171 від 27.03.2014 та план зонування території, який є складовою частиною генерального плану міста, не є предметом спору у даній справі.

Указані акти є чинними, доказів їх скасування позивачем не надано, а тому вони підлягають врахуванню в даних спірних відносинах.

Позивачем не надано суду доказів звернення до відповідних органів місцевого самоврядування з приводу внесення змін до Генерального плану та плану зонування.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість даного позову.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваних дій. Натомість доводи позивача, з огляду на вище викладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому такий задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Чернівецький окружний адміністративний суд до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2019 року.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ), відповідач - Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради (м. Чернівці, вул. Б.Хмельницького, 64-А).

Суддя Лелюк О.П.