Справа № 442/1354/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6219/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Курильця А.Р., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області про визнання нечинним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року (суддя Сакалош В.М., м. Львів, повний текст складено 24.04.2019),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області про визнання нечинним і скасування рішення Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області від 11.02.2019 № 01-18/213/06; встановлення відсутності компетенції відповідача на тлумачення поняття «догляд»; зобов`язання прийняти рішення про призначення щомісячної компенсаційної виплати позивачу у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 382 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано рішення Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області від 11.02.2019 № 01-18/213/06. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області прийняти рішення про призначення щомісячної компенсаційної виплати позивачу у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 382 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області на користь позивача 768 грн 40 коп. сплаченого судового збору.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначив, що підстав для призначення позивачу компенсаційних виплат немає, так як він не здійснює постійного догляду за бабусею, що підтверджено відповідними актами, а проживає в іншому місці. Апелянт зауважив, що постанова Кабінету Міністрів від 26 липня 1996 року № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян», яка втратила чинність 23.03.2019, не містить визначення поняття «догляд». Таке поняття міститься в акті тієї ж галузі права, а саме в Наказі Міністерства соціальної політики України № 537 від 03 вересня 2012 року «Про затвердження Переліку соціальних послуг, що надаються особам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати», зокрема відповідно до п. 1 Переліку: догляд вдома - допомога в самообслуговуванні (дотримання особистої гігієни, рухового режиму, годування), пересуванні в побутових умовах, веденні домашнього господарства (закупівля і доставка продуктів харчування, ліків та інших товарів, приготування їжі, косметичне прибирання житла, оплата комунальних платежів, прання білизни, дрібний ремонт одягу), в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, працівників комунальних служб, транспортних служб тощо); навчання навичкам самообслуговування; допомога в забезпеченні технічними засобами реабілітації, навчання навичкам користування ними; психологічна підтримка; надання інформації з питань соціального захисту населення; допомога в отриманні безоплатної правової допомоги; допомога в оформленні документів. Таких заходів позивач не здійснює, а тому підстав для задоволення позову немає.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 дала пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 пояснив, що систематично (раз чи два рази на місяць) відвідує свою бабусю, яка досягла 80 річного віку, важко пересувається. Він надає їй необхідну допомогу, зокрема, купує ліки та продукти. Оскільки на даний час позивач не працює, є підстави для призначення йому компенсаційних виплат за здійснення догляду. Зауважив, що поняття «догляд» та «догляд вдома» не є тотожними, оскільки «догляд вдома» у відповідності до Наказу Міністерства соціальної політики України № 760 від 13.11.2013 це соціальна послуга, що надається визначеними нормативно-правовими актами суб`єктами під час робочого дня, тоді як Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян» установлюються щомісячні компенсаційні виплати непрацюючій особі, яка здійснює догляд за особою, що досягла 80-річного віку.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

24 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області із заявою про призначенні щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій особі, яка здійснює догляд за особою, що досягла 80-річного віку, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 рою № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян».

Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області згідно листа № 01-18/213/06 від 11.02.2019 відмовило позивачу у призначенні компенсаційної виплати з підстав нездійснення ОСОБА_1 догляду за ОСОБА_3

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність цієї відмови з таких підстав.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» від 19.06.2003 №966-IV соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем;

складні життєві обставини - обставини, спричинені інвалідністю, віком, станом здоров`я, соціальним становищем, життєвими звичками і способом життя, внаслідок яких особа частково або повністю не має (не набула або втратила) здатності чи можливості сам

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України «Про соціальні послуги» від 19.06.2003 №966-IV фізичним особам, які надають соціальні послуги, призначаються і виплачуються компенсаційні виплати в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №558 затверджено Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги (далі - Порядок №558) відповідно до п.1 якого непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація)

Механізм призначення щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи або за особою, яка досягла 80-річного віку (далі - компенсація) регламентований постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 832 «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян» (далі-Постанова №832), якою встановлено щомісячні компенсаційні виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом I групи, а також за престарілим, який досяг 80-річного віку, які призначаються і виплачуються органами праці та соціального захисту населення та фінансуються органами Пенсійного фонду.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому компенсаційних виплат за здійснення догляду за ОСОБА_3 , яка досягла 80 річного віку.

Однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав.

Суд погоджується з доводами позивача про відсутність законодавчого врегулювання поняття здійснення догляду як підставу для отримання компенсаційних виплат.

Разом з тим, при визначенні права особи на отримання таких виплат, суд виходить з їх правової природи.

Так, апеляційний суд зауважує, що виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, мають компенсаційний характер і не відносяться до соціальних гарантій.

Згідно з п. 14 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» отримання вищезазначеної компенсаційної виплати надає право непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд, бути застрахованою особою та є підставою для зарахування періоду догляду до страхового стажу.

Отже, таким чином держава компенсує особі, яка здійснює догляд за особою, яка не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги, неможливість працювати і отримувати дохід у зв`язку із здійсненням необхідних для підтримання життєдіяльності іншої особи дій.

При цьому згідно п. 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №558, компенсаційні виплати призначаються особам, які постійно надають соціальні послуги особам, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги.

Відтак, необхідною умовою для призначення компенсаційної виплати є саме постійність догляду.

Як видно з матеріалів справи, позивач є непрацюючим.

Разом з тим, актами обстеження матеріально-побутових умов від 8 лютого 2019 року, від 6 лютого 2019 року, а також актом обстеження домогосподарства ОСОБА_3 для встановлення факту догляду, складеним сільською головою ОСОБА_4 та секретарем ОСОБА_5 від 7 лютого 2019 року, підтверджено, що ОСОБА_3 проживає одна у будинку, ОСОБА_6 приїжджає до неї 1-2 рази на місяць. Також, до ОСОБА_3 навідується її дочка ОСОБА_7 (а.с. 29-33).

Аналогічні пояснення дав у судовому засіданні ОСОБА_1 і зазначив, що приїжджає раз два на місяць і привозить продукти і ліки. В інші дні необхідними повсякденними речами забезпечує ОСОБА_3 її дочка ОСОБА_7 , яка проживає в тому ж населеному пункті.

Отже, судом встановлено і не заперечується самим позивачем, що він не здійснює комплексу заходів по догляду за ОСОБА_3 на постійній основі, оскільки приїжджає до неї один-два рази на місяць.

Враховуючи викладене, відсутня визначена законодавцем необхідна умова для призначення компенсаційних виплат постійність здійснення догляду.

Також апеляційний суд зазначає, що дії ОСОБА_1 не перешкоджають його працевлаштуванню.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення йому компенсаційних виплат за надання соціальної послуги щодо надання допомоги особі похилого віку ОСОБА_3 .

Отже, оскільки оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норма матеріального права, базується на неправильній оцінці фактичних обставин справи, його необхідно скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області задовольнити, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 442/1354/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді А. Р. Курилець
Р. Б. Хобор
Повний текст постанови складено 13 вересня 2019 року.