Справа № 640/7627/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7627/19 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Міністерства економічного розвитку та торгівлі України та Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, треті особи: Державне підприємство «Укрхімтрансаміак», ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною, встановлення відсутності повноважень та визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Укрхімтрансаміак» та ОСОБА_2 , з вимогами (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 24.06.2019 та від 25.06.2019) про визнання протиправною бездіяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо невчинення дій з проведення у встановлені строки конкурсу на посаду директора або призначення нового виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Укрхімтрансаміак»; встановлення відсутності повноважень у виконуючого обов`язки директора ДП «Укрхімтрансаміак» ОСОБА_2 на виконання обов`язків директора ДП «Укрхімтрансаміак» з моменту набрання рішенням законної сили та визнання протиправним й скасування наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 12.03.2018 № 25-п «Про призначення ОСОБА_2 » з 02.05.2019.

14.06.2019 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій (з урахуванням клопотання про уточнення заяви про забезпечення позову від 20.06.2019) заявник просив до вирішення спору по суті зупинити дію оскаржуваного наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12.03.2018 № 25-п «Про призначення ОСОБА_2 »; визначити спосіб і порядок виконання заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони для Міністерства юстиції України, а також будь-якого іншого суб`єкта державної реєстрації, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відомостей про ОСОБА_1 , як про керівника Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» та особу, яка може вчиняти дії від імені Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» без довіреності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено.

Зупинено дію Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12.03.2018 № 25-п «Про призначення ОСОБА_2 ».

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Міністерство економічного розвитку та торгівлі України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, також не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Державне підприємство «Укрхімтрансаміак» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, також просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

В обгрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову, ОСОБА_1 звернув увагу на таке.

Наказом Мінекономрозвитку України від 12.03.2018 № 25-п, виконуючим обов`язків директора підприємства призначено ОСОБА_2 з 13.03.2018, а й отже, останній перебуває на посаді виконуючого обов`язки керівника ДП «Укрхімтрансаміак» більше 1 (одного) року, що, на переконання заявника, вочевидь перевищує встановлений тримісячний строк, у зв`язку з чим, зі спливом тримісячного строку, відповідачем, всупереч прямих приписів абз. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 № 777, не було призначено ані нового виконуючого обов`язки керівника підприємства, ані оголошено конкурсний відбір на посаду керівника підприємства, що свідчить про очевидну і протиправну бездіяльність.

Зважаючи на очевидну протиправність зазначеної бездіяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі, високий ризик унеможливлення виконання рішення у разі задоволення позову, а також очевидну протиправність перебування ОСОБА_2 на посаді виконуючого обов`язки директора ДП «Укрхімтрансаміак», заявник вважав за необхідне застосувати заходи забезпечення позову у вигляді зупинення дії наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12.03.2018 № 25-п. «Про призначення ОСОБА_2 ».

Крім того, заявник зазначає, що порушення, яке було спричинено протиправною бездіяльністю Міністерства економічного розвитку та торгівлі носить триваючий характер і буде продовжуватись, як на момент, так і впродовж розгляду даної справи включно до набрання сили рішенням суду, а тому, необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена потребою в оперативному зупиненні вказаного триваючого порушення права.

На думку позивача вжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та дозволить уникнути непередбачуваних негативних наслідків для підприємства, оскільки воно відповідає предмету позову та, водночас, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті до закінчення розгляду справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з наступного:

- Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 № 777 «Про затвердження Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки», встановлено порядок призначення в.о. керівника державного підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, до якого також віднесено ДП «Укрхімстрансаміак»; У абзаці 2 пункту 2 вказаної постанови вказано, що суб`єкт управління на строк, який не може перевищувати трьох місяців, тимчасово покладає виконання обов`язків або призначає виконуючого обов`язки керівника підприємств за погодженням кандидатури Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, на підставі оскаржуваного наказу ОСОБА_2 , перебуває на посаді виконуючого обов`язки керівника ДП «Укрхімтрансаміак» більше 1 (одного) року, що перевищує встановлений тримісячний строк;

- з матеріалів справи вбачається, що зі спливом тримісячного строку відповідачем, з невідомих причин, не було призначено ані нового виконуючого обов`язки керівника підприємства, ані оголошено конкурсний відбір на посаду керівника підприємства, що вказує на порушення вимог викладених в абз. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України 03.09.2008 № 777, що вказує на наявність ознак очевидної протиправності такої бездіяльності відповідача, яка таким чином продовжує дію оскаржуваного наказу;

- зважаючи на наявність ознак очевидної протиправності у дії оскаржуваного наказу та зазначеної бездіяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі, існує високий ризик унеможливлення виконання ймовірного рішення у разі задоволення позову, та й, у цілому, дія оскаржуваного наказу та допущена бездіяльність відповідача впливає на обсяг прав та інтересів позивача, як першого заступника керівника, який згідно пункту 7.4. Статуту Державного підприємства «Укрхімтрансаміак», зокрема уповноважений на тимчасове виконання обов`язків керівника підприємства, відповідний запис про що зроблено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та невжиття заходів забезпечення позову може призвести до значного ускладнення у поновленні чи захисті прав за захистом яких, він звернувся до суду;

- тривала дія оскаржуваного наказу може призвести до припинення правовідносин позивача з підприємством, оскільки він внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як керівник підприємства, і внаслідок дії такого наказу, ймовірно запис щодо нього може бути вилучено, що може зумовити виникнення інших спорів позивача з відповідачем та органами державної реєстрації з подальшим зверненням до суду за відновленням своїх порушених прав;

- крім того, в даному випадку виникнення таких правовідносин з установою у іншої особи може в майбутньому суттєво ускладнити чи унеможливити поновлення прав позивача, за захистом яких він звертається до суду.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного наказу, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, з врахуванням наданих всіма учасниками справи пояснень та відповідних доказів, на підтвердження правової позиції кожного з них.

Додатково, необхідно наголосити на тому, що за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду. Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача (інших осіб), проте, суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та обставинам, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки, запропонований заявником спосіб забезпечення адміністративного позову в даному випадку є передчасним та не є належно обгрунтованим, без його дослідження на предмет відповідності положенням чинного законодавства.

Посилання на очевидну протиправність оскаржуваного наказу відповідача, не можуть вважатись такими без належної перевірки та підлягають дослідженню з наданням їм правової оцінки під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що, оскаржуваний в даній справі наказ не містять тих положень, реалізація яких може мати саме невідворотні наслідки для позивача, що слугують підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення його дії.

Колегія суддів вважає, що посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Слід зазначити, що наслідки вирішення справи по суті, шляхом визнання можливої бездіяльності щодо невчинення певних дій, є поворотними, тобто, такими, що можуть бути повернутими у попереднє становище.

В частині доводів про наявність у заявника права на зайняття посади керівника підприємства є необгрунтованими, оскільки згідно ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», повноваженнями щодо призначення та звільнення керівника державного підприємства наділений виключного орган управління, що вказує на те, що призначення керівника чи виконуючого обов`язки керівника ДП «Укрхімтрансаміак» здійснює Мінекономрозвитку.

Також, посилання суду першої інстанції на пункт 7.4 Статуту ДП «Укрхімтрансаміак», затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 22.06.2017 № 928 щодо покладення, на період відсутності директора, тимчасового виконання обов`язків керівника підприємства на одного із заступників директора згідно із наказом є посилковим, оскільки положенням Статуту не обумовлено безумовного обов`язку Міністерства щодо призначення керівником саме першого заступника директора, а передбачено дискреційне повноваження щодо вибору, на власний розсуд, заступника директора підприємства на якого покладаються виконання обов`язків.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що наказом № 191-к-о від 25.06.2019 у зв`язку з затвердженням нової організації структури та штатного розпису на ДП «Укрхімтрансаміак» переведено заступника директора з економічної безпеки Лебедєву А .М. на посаду першого заступника директора з оперативного управління, що вказує на те, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову (27.06.2019), заявник не обіймає посаду першого заступника директора підприємства, а й отже, дії/бездіяльність відповідача не спричиняють порушення прав позивача/заявника в частині заяви та необхідності забезпечення позову.

Отже, доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.

Посилання заявника ОСОБА_1 у поданій до Шостого апеляційного адміністративного суду заяві від 04.09.2019 на те, що на підставі положень п. 5 ч. 1 ст. 240 КАС України, позивачем подано до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду та заяву про скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2019 позов залишено без розгляду та роз`яснено про припинення дії вжитих заходів забезпечення, на переконання колегії суддів, не може бути підставою для закриття апеляційного провадження, адже це не передбачено приписами ст. 305 КАС України та не вказує на наявність підстав для не розгляду судом апеляційної інстанції апеляційних скарг на ухвалу про забезпечення позову, оскільки колегією суддів перевіряється судове рішення на момент його прийняття.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвели до помилкового вирішення заяви про забезпечення позову, а тому, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Міністерства економічного розвитку та торгівлі України та Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в справі № 640/7627/19 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко