Справа № 448/1124/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8912/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Судової-Хомюк Н.М.,

Пліша М.А.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 на рішення Мостиського районного суду Львівської області (головуючий суддя - Білоус Ю.Б.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Мостиська о 17 год. 31 хв. 25 липня 2019 року у справі №448/1124/19 за позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 про затримання іноземця,

В С Т А Н О В И В:

25.07.2019 Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовом до громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 , просив постановити рішення про затримання громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений статтею 289 КАС України.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25 липня 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач звернувся до органу міграційної служби із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак станом на час розгляду справи в суді остаточного рішення з приводу цієї заяви Державною міграційною службою України ще не прийнято. Суд першої інстанції взяв до уваги те, що відповідач намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску, а також відсутність у відповідача постійного місця проживання та законного джерела існування на території України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 представник громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25 липня 2019 року та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що станом на момент винесення оскаржуваного рішення відсутнє рішення суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 204-1 КУпАП. Скаржник також вказує, що відповідача затримано із документами, які дають право на законне перебування на території України. Зазначає, що докази наміру відповідача незаконно перетнути державний кордон України до Республіки Польща відсутні.

Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що рішенням Старосамбірського районного суду від 05.08.2019 громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною 2 статті 204-1 КУпАП. Також вказує, що у відповідача виявлено незавірену копію довідки про звернення за захистом в Україні, що вказує на незаконність перебування відповідача у місці затримання.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в порядку встановленому статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, громадянин Республіки Афганістан ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з 13 громадянами Республіки Афганістан 24.07.2019 о 07.10 год. затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Смільниця» на окраїні н.п. Терло на відстані 800 метрів від лінії державного кордону на напрямку 411 прикордонного знаку на території Старосамбірського району Львівської області за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Республіки Польща, тобто вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 204-1 КУпАП.

Під час проведення особистого огляду у громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 виявлено копію довідки про звернення за захистом в Україні № 009261 від 04.10.2018, видану УДМС України в Київській області.

24.07.2019 складено Протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №331584, згідно з яким громадянин Республіки Афганістан ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 204-1 КУпАП.

Вказане стало підставою для звернення Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до суду із позовом в порядку статті 289 КАС України про затримання громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (надалі - Закон №3773-VI) відповідно до частини 3 статті 3 якого іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно з частиною 4 статті 30 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно з вимогами статті 6 Закону №3773-VI іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи встановлено, що при проведенні особистого огляду у громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 виявлено копію довідки про звернення за захистом в Україні № 009261 від 04.10.2018, видану УДМС України в Київській області, термін дії якої продовжено до 04.11.2019.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Таким чином, порушення іноземцем або особою без громадянства законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні є підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до суду із позовом про затримання такої особи до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

До матеріалів справи долучено копію постанови Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.08.2019 у справі №455/1046/19, згідно з якою громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЗхРУ №331584 від 24.07.2019, протоколу про адміністративне затримання від 24.07.2019, протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 24.07.2019, рапорта начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Смільниця» відділу прикордонної служби «Смільниця» від 24.07.2019, визнано винним за частиною 2 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок в дохід держави. Вказане судове рішення набрало законної сили 16.08.2019.

За таких обстави, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим та підставним висновок суду першої інстанції про те, що незважаючи на наявність у відповідача довідки про звернення за захистом в Україні, станом на час розгляду справи в суді остаточного рішення за цією заявою Державною міграційною службою України прийнято не було, та беручи до уваги вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204-1 КУпАП, наявні правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений частиною 11 статті 289 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права у п.58 Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності затримання громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні та на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 241, 272, 289, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Мостиського районного суду Львівської області від 25 липня 2019 року у справі №448/1124/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Н. М. Судова-Хомюк
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 16 вересня 2019 року