Справа № 826/14316/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - позивач, ГУ ДФС у м. Києві) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу у розмірі 144178,74 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва з від 03.04.2019 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ГУ ДФС у м. Києві задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого, на думку позивача, вказане рішення є незаконним та необґрунтованим.

Від відповідача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, відповідно до розрахунку суми податкового боргу станом на 21.05.2018, який міститься в матеріалах справи (а.с. 9-10), за ОСОБА_1 обліковується податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування на загальну суму 144178,74 грн., який не сплачено у встановлені терміни.

23.12.2016 позивачем на підставі Акта від 22.11.2016 №0357/26/51/13/06/ НОМЕР_1 винесено податкове повідомлення - рішення № щодо сплати відповідачем суми податкових зобов`язань на загальну суму 144178,74.

09.11.2017 ГУ ДФС у м. Києві сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 100133 / 17 , якою позивачу визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 144178,74 грн. Дана вимога була надіслала відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена як адреса місця проживання ОСОБА_1 .

Також позивачем винесено рішення №100133-17 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу.

Оскільки за відповідачем обліковується податковий борг, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення такого боргу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено порядок надіслання податкової вимоги, а відтак, у податкового органу відсутнє право вимагати сплати такого боргу в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи відповідно до норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків та зборів до бюджету платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 22.11.2016 №10357/26-51-13-06/ НОМЕР_1 , яким встановлено несплату відповідачем до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 77 484,54 грн.

23.12.2016, на підставі акту перевірки від 22.11.2016 № 10357/26-51-13-06/ позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 97 025,68 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями на суму 77 484,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 19 541,14 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 23.12.2016 № надіслано ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , однак до контролюючого органу повернувся конверт з довідкою ДП «Укрпошта» із відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

09.11.2017 податковим органом (позивачем) сформовано податкову вимогу № 100133-17, якою позивачу визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 144 178,74 грн.

Податкова вимога від 09.11.2017 № 100133-17 надіслана контролюючим органом ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_3 . Разом з тим, до податкового органу повернувся конверт з довідкою ДП «Укрпошта» з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Судова колегія зазначає, що вказані податкове повідомлення-рішення та податкова вимога є чинними, в судовому порядку відповідачем не оскаржувались.

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно норм п.п. 70.1, 70.2, 70.7 ст. 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є громадянами України.

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація стосовно місця проживання.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 59 ПК України визначено, що податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

З аналізу наведених норм вбачається, що відомості стосовно місця проживання фізичної особи - платника податків вносяться до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. При цьому судом першої інстанції не досліджувалися обставини стосовно наявності інформації про місце проживання платника податків у такому реєстрі.

В той же час, на підтвердження правомірності направлення податкової вимоги відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 , яка є адресою місця проживання ОСОБА_1 , позивачем до суду апеляційної інстанції надано відомості з Інформаційного фонду державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної фіскальної служби України.

Таким чином, позивачем надано докази дотримання вимог пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України щодо належного направлення на адресу платника податків податкової вимоги.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, колегія суддів висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції викладені в рішенні, прийнятому за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року скасувати та ухвалити постанову якою адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податковий борг у розмірі суми 144178 (сто сорок чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн.74 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: