Справа № 120/2609/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 вересня 2019 р. Справа № 120/2609/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі - УПФУ в м. Вінниці, відповідач) в якому просив:

- визнати протиправними рішення щодо перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнту 1% за кожний рік стажу роботи;

- зобов`язати провести повторний розрахунок пенсії з 01.10.2017 з урахуванням коефіцієнту 1, 35 % за кожний відпрацьований рік.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.10.2017 йому здійснено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу із величини оцінки одного року страхового стажу 1% замість 1,35%. На думку позивача, таке рішення є протиправним, оскільки при призначенні пенсії йому визначено коефіцієнт 1, 35%, а відтак саме останній має бути застосований при перерахунку.

За таких обставин, вважає спірне рішення протиправним, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Ухвалою від 16.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження, за правилами статті 263 КАС України.

30.08.2019 надійшов відзив в якому, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову вказуючи, що пенсії призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій" з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відтак, представник вважає, що позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Також, 30.08.2019 представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою від 16.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 2003 року призначено пенсію по 2 групі інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та застосовано коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35%.

В подальшому, розпорядженням управління позивачу з 01.10.2017 здійснено перерахунок пенсії за віком і застосовано коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1 %.

У зв`язку із чим, ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою, за наслідком розгляду якої отримав лист вих.№2043/К-10 від 19.07.2019, в якому зазначено, що для обчислення розміру пенсії враховано заробітну плату за період з 01.07.1995 по 30.09.2010. Індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 3,02578. Для перерахунку заробітної плати з 01.10.2017 застосовується середня заробітна плата (дохід), з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, що дорівнює 4404,35 грн. Середньомісячний заробіток склав 13326,59 грн.: 4404,35 х 3,02578. У зв`язку із зміною прожиткового мінімуму розрахунок пенсії позивача становив в сумі 5962,67 грн., з яких: 5708,18 грн. (13326,59 грн. * 0,42833) основного розміру пенсії та 265,88 грн. доплати за 17 років понаднормового стажу.

Не погоджуючись із таким рішення пенсійного органу позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп * Кс

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно визначення, наведеного, у статті 1 Закону №1058-ІV, «коефіцієнт страхового стажу» - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону №1058-ІV, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12;

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону №1058-ІV (в редакції чинній до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій") величина оцінки одного року страхового стажу складала 1,35%.

11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 за № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), яким внесено зміни до Закону №1058-ІV.

Відповідно до частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148 від 03.10.2017, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

В обґрунтування позову, позивач зазначає про те, що зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% обмежує права позивача та суперечить частині третій статті 22 Конституції України.

Однак, суд вважає такі доводи необґрунтованими та виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд звертає увагу, що Законом №2148-VIII встановлено нову формулу перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-ІV (П = Зп * Кс). Так, заробітна плата (Зп) за новою формулою - середня заробітної плата (доход) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; коефіцієнт страхового стажу (Кс) за новою формулою - 1 %.

В той же час позивач вважає неконституційною не нову формулу перерахунку пенсій, встановлену Законом №2148-VIII, а лише її складову у вигляді коефіцієнта страхового стажу.

Суд акцентує увагу на положеннях пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII, згідно яких, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% призвело до звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача.

Окрім того, надаючи оцінку посиланням представника позивача на Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 за №8-рп/2005, у мотивувальній частині якого зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики, суд вважає за необхідне ще раз звернути увагу останнього на те, що за наслідками проведеного позивачу з 01.10.2017 перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача збільшився, а тому жодного звуження обсягу прав і свобод позивача не відбулось.

Отже як видно , пенсія позивача була перерахована з 1 жовтня 2017 року з врахуванням положень частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відтак, перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % проведено на виконання вимог Закону № 2148-VIII обґрунтовано, отже оскаржуване рішення є правомірним, відповідно, не підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги зобов`язального характеру, то така є похідною від першої, відтак враховуючи , що спірне рішення про перерахування пенсії є правомірним, та за відсутності правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та його скасування, - відсутні підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти відповідні дії щодо проведення повторного розрахунку пенсії.

Суд також при вирішенні даної справи керується, нормами статті 6 КАС України, якою закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні від 03.06.2014 "Великода проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволенні позову - судовий збір не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код за ДРФО НОМЕР_1 ) .

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення оформлено 16.09.2019

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна