Справа № 520/7931/19
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 р. № 520/7931/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошове забезпечення (премії) в розмірі 493,90 грн. (на руки, з урахуванням відрахування на військовий збір 1,5%) за час приймання справ і посади в період з 13.09.2018 по 16.09.2018.

Відповідно до положень ст.ст.171, 263, 257 КАС України розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 26 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу.

26 квітня 2018 року наказом командира навчального зенітного ракетно-артилерійського полку №45-РС позивача було призначено курсантом навчального взводу навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону ВОС-163.

07 вересня 2018 року командиром військової частини НОМЕР_2 було видано наказ № 215, яким ОСОБА_1 направлено для проходження військової служби до нового місця служби командиром автомобільного відділення взводу технічного забезпечення механізованого батальйону НОМЕР_3 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ВОС-837182А.

10 вересня 2018 року наказом № 189, виданим командиром військової частини НОМЕР_1 позивача призначено на посаду командира відділення штабних машин взводу штабних машин центру зв`язку тилового пункту управління польового вузлу зв`язку.

06.06.2019 командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ № 123 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключено зі списків особового складу частини.

15 червня 2019 року позивач звернувся до «Урядового контактного центру» із заявою про надання командиром військової частини НОМЕР_1 інформації про нарахування грошового забезпечення за період служби з 10.09.2018 по 30.09.2018.

Листом від 24.06.2019 № 10/724 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що під час нарахування та виплати грошового забезпечення у період з 10.09.2018 по 16.09.2018 виплата премії не здійснювалась на підставі п.6 розділу ХVІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України та деяким іншим особам.

01.07.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплати за період проходження служби з 10.09.2018 по 16.09.2018 премії, яку він отримував за останньою займаною посадою в військовій частині НОМЕР_2 .

Листом від 16.07.2019 №116/14/921/л відділом забезпечення оплати праці особовому складу фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повідомлено позивача, що під час опрацювання його звернення встановлено недоплату належного ОСОБА_1 грошового забезпечення в сумі 37,35 грн. за час прийняття справ та посади. Зазначені кошти нараховано та сплановано до виплати у липні 2019 року шляхом нарахування на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що 25.07.2019 на його картковий рахунок надійшла сума 370,43 грн.

Згідно листа Військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2019 виплата премії з 13.09.2018 по 16.09.2018 не здійснювалась на підставі п.7 розділу І та пункту 6 розділу ХVІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

ОСОБА_1 посилається на те, що командуванням Військової частини НОМЕР_1 в порушення пункту 7 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 не проведено нарахування та виплата грошового забезпечення (премії) в розмірі 493,90 грн. за час приймання справ і посади в період з 13.09.2018 по 16.09.2018.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з п.7 розділу І Порядку грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі по тексту - Порядок № 260), за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 9.1.4 Положення для приймання та здавання справ і посади встановлюються такі строки: командира військової частини - не більше 10 днів; заступника командира військової частини і з`єднання з тилу і їм відповідних посадових осіб - не більше 20 днів: начальника служби військової частини і з`єднання - не більше 15 днів; начальника клубу військової частини і з`єднання - не більше 15 днів; начальника складу, хлібозаводу (хлібопекарні) і їдальні - не більше 10 днів; начальника майстерні частини (з`єднання) - не більше 5 днів; командира і старшини підрозділу - не більше 5 днів; командира взводу - не більше 3 днів. Строк приймання та здавання справ і посади рахується з моменту прибуття у військову частину (з`єднання) призначеної для прийому справ і посади особи. Іншим посадовим особам строк приймання і здавання справ і посади визначається старшим начальником (але не більше 10 днів).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №189 від 10.09.2018 строк приймання справ і посади командування не визначено, строк приймання справ і посади позивачем не перевищили 10 днів, які зазначені у наказі № 300 від 16.07.1997.

З грошового атестату № 395491 від 07.09.2018, виданого ВЧ НОМЕР_2 вбачається, що посадовий оклад позивача становив 2470,00 грн., оклад за військове звання 810 грн., надбавка за вислугу років 45%, надбавка за особливості проходження служби 10%, премія 133 %.

Таким чином, командуванням військової частини НОМЕР_1 у порушення п.7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 не було проведено нарахування та виплату грошового забезпечення (премії) позивачу за час приймання справ і посади в період з 13.09.2018 по 16.09.2018.

Враховуючи встановлені судом обставини на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно Рекомендацій Комітету Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд у даній справі, виконуючи завдання адміністративного судочинства в порядку ст.2 КАС України, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача, як суб`єкта владних повноважень, поза межами перевірки за названими критеріями згідно вищезазначеної статті, тобто суд не повноважний щодо вчинення дій по зобов`язанню відповідача призначити та виплатити позивачу грошове забезпечення (премії) у визначеному розмірі.

Суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі за позовом ТОВ Аскоп-Україна до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошового забезпечення (премії) за час приймання справ і посади в період з 13.09.2018 по 16.09.2018.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення суми задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (премію) за час приймання справ і посади в період з 13.09.2018 по 16.09.2018.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко