Справа № 570/6289/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7275/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Дроздовській Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року (суддя- Штогун О.С., ухвалене в м. Рівне) у справі № 570/6289/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича в якому просить: поновити строк на оскарження постанови заступника начальника Волинської митниці ДФС №5499/20500/18 від 28.11.2018 року про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України (далі по тексту МК України) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів; визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №5499/20500/18 від 28.11.2018 року; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.485 МК України відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду Волинська митниця ДФС оскаржила його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на доведеність вини позивача у вчиненні порушення митних правил в порядку ст.352 МК України, та як отримані від литовських митних органів документи, які в розумінні ст.495 МК України, є належними і допустимими доказами. Відповідач зазначає, що згадані документи доводять зацікавленість позивача у подачі рахунка-фактури з меншою вартістю транспортного засобу з метою уникнення від сплати митних платежів у повному обсязі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт та відповідач будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, явки представника в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що митне оформлення легкового автомобіля «Renault Megane», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 11.05.2018 року посадовою особою митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ТОВ «МАРЕВА Україна» митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2018/007408. Згідно договору на покупку «KAUFVERTRAG» від 15.04.2018 року вартість транспортного засобу «Renault Megane», становить 1700 євро, його продавцем виступала компанія «TOYOTA SERVICE Autohaus Holsten GmBH», покупцем ОСОБА_1 . За митне оформлення даного автомобіля при його митній вартості у 54599,89 гривень було нараховано та сплачено 23089,98 гривень митних платежів

В подальшому 28.08.2018 року Волинською митницею ДФС отримано звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також автомобіля «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова ) НОМЕР_1 .

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN № 18LTKC0100EK04EF18 та рахунку-фактури (PAZYMA-SASKAITA) серії TSN Nr.2594 від 09.05.2018 року автомобіль «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова ) НОМЕР_1 був проданий компанією UAB «T&S MOBILE» громадянину ОСОБА_1 за ціною 5000 євро.

Відтак, з огляду на вартість транспортного засобу, заявлену і прийняту під час митного оформлення та вказану в Литовській експортній митній декларації, різниця розміру митних платежів становить 32305,71 гривень, що визначено службовою запискою начальника УАМП Волинської митниці.

24.09.2018 року головний державний інспектор відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 5499/20500/18 за ознаками ст.485 МК України.

З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 за посередництвом брокера ТОВ «МАРЕМА Україна» громадянина ОСОБА_2 , під час митного оформлення транспортного засобу «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA205100/2018/007408 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 32305,71 гривень, тобто заявив у митній декларації від 11.05.2018 року неправдиві відомості щодо відправника та неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Відтак, як наслідок 28.11.2018 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман Василь Миколайович виніс постанову в справі про порушення митних правил №5499/20500/18, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 5499/20500/18 і наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 96917,13 гривень.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про неповноту і необ`єктивність доказів в справі про порушення митних правил, а відтак про протиправність постанови відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні міркування та обставини справи.

Статтею 485 Митного кодексу України, в редакції чинній на час ввезення транспортного засобу позивачем, (далі - МК України) встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту з`явлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Відповідно до частини 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. (частини 5, 6 статті 264 МК України).

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від Литовських митних органів експортна митна декларація MRN № 18LTKC0100EK04EF18 та рахунку-фактури (PAZYMA-SASKAITA) серії TSN Nr.2594 від 09.05.2018 року

Як вірно зазначено судом першої інстанції, між відомостями цієї експортної декларації і наданими позивачем для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідності щодо вартості транспортного засобу. Однак, доводи апелянта не спростовують факту придбання позивачем автомобіля за ціною, яка була вказана при його митному оформленні.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що експортна декларація MRN №18LTKC0100EK04EF18 для митного оформлення Литовським митним органам надавалась експортером, тобто компанією UAB «T&S MOBILE», яка виступала і декларантом. Сама по собі така декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що заступник начальника Волинської митниці ДФС взявши до уваги єдиний і беззаперечний доказ документи Литовських митних органів, не перевірив обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинив запиту до компаній які фігурують відправниками (продавцями) товару; не вжив заходів для встановлення особи і опитування посадових осіб, що здійснювали оформлення відповідних документів у обох відправників.

Крім цього, з митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA205100/2018/007408 вбачається, що митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант ТОВ «МАРЕМА Україна», особа брокера якого в даній декларації не вказана та який в ході здійснення провадження і розгляду протоколу 5499/20500/18, опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів, не був.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності в його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що Литовська компанія UAB «T&S MOBILE», задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу «Renault Megane».

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не спростований факт придбання позивачем автомобіля у компанії «TOYOTA SERVICE Autohaus Holsten GmBH» за ціною 1700 євро, а заступник начальника Волинської митниці ДФС під час розгляду вказаної справи про порушення митних правил жодним чином не обумовив підстав надання переваги в доказовій силі документам отриманим з Литовської Республіки, аніж тим, що подані позивачем до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Враховуючи наведене вище судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що належних, допустимих і достатніх доказів, які свідчили б про наявність в діях ОСОБА_1 ознак, передбаченого ст.485 МК України, правопорушення відповідачем не надано.

За таких обставин, аналізуючи вимоги частини 1 статті 486, статті 489 МК України, щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів частини 1 статті 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, вимог пунктів 2 та 3 частини 1 статті 531 МК України, щодо підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності винесення постанови в справі про порушення митних правил №5499/20500/18 від 28.11.2018 року.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року у справі №570/6289/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 17.09.2019р.