Справа № 200/8939/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 р. Справа№200/8939/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій в частині не зарахування до страхового стажу період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.06.2017 по 31.05.2019 на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», скасування рішення від 24.06.2019 року № 1256 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву № 1256 від 18.06.2019 року про перерахунок пенсії зарахувавши до страхового стажу період роботи на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2017 по 31.05.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.07.2013 року перебуває на обліку в Селидовському ОУПФУ Донецької області та отримує пенсію за віком.

18.06.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою № 1256 про перерахунок пенсії по стажу.

Рішенням відповідача від 24.06.2019 року № 1256 відмовлено в перерахунку пенсії по стажу згідно ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з не зарахуванням до стажу відповідного періоду роботи, через відсутність сплати підприємством єдиного соціального внеску.

Вважає, що страховий стаж працівника не може ставитися у залежність від неправомірних дій роботодавця щодо неперерахування страхових внесків, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 30 липня 2019 року.

30 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 11 вересня 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Позивачем в позовній заяві та листі від 26.07.2019 року викладено клопотання про розгляд справи без участі (а.с. 5, 22).

Відповідачем надано письмовий відзив від 29.07.2019 року № 8858/07 (а.с. 27-29). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком з липня 2013 року.

18.06.2019 року позивач звернувся до управління з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по стажу.

Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку за період з 01.01.1999 по 31.05.2019 встановлено, що після попереднього перерахунку пенсії відсутній необхідний страховий стаж два роки.

Відсутність необхідного страхового стажу два роки, обумовлена не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.06.2017 року по 31.05.2019 року на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» через відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

Зазначає, що до страхового стажу зараховуються періоди діяльності залежно від суми сплачених страхових внесків.

За таких обставин позивачеві було відмовлено у зарахуванні вказаних вище періодів до страхового стажу.

З зазначених причин відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив (а.с. 37-38) в якому зазначено, що порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону України № 1058-IV. Страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Позивач зазначає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, тобто в даному випадку на підприємство ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 6-7). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є пенсіонером за віком, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 29.03.2017 року (а.с. 23).

Судом встановлено, що 18.06.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 1256 про перерахунок пенсії по стажу згідно ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії про що свідчить рішення Пенсійного фонду № 1256 від 24.06.2019 року (а.с. 15).

У трудовій книжці позивача НОМЕР_6 по спірному періоду наявні наступні записи: - 06.01.1999 року прийнята сторожем до ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Росія», - з 27.12.1999 року переведена робітником продовольчої бані, - 03.02.2003 року переведена продавцем, - 01.03.2004 року переведена робітником бані, - 10.10.2011 року переведена учнем гірника І розряду (сатураторщіци), - 14.11.2011 року переведена гірником І розряду (сатураторщіцей) (а.с. 12-14). ОСОБА_1 по дійсний час працює на ДП «Селидіввугілля».

Трудовий стаж позивача на ВП «Шахта Росія» ДП «Селидіввугілля», яке в подальшому перейменоване в ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» також підтверджений довідками роботодавця позивача № 04-22/2003 та № 04-22/2004 від 10.07.2019 року (а.с. 9-10). Крім того, в довідках зазначено, що ОСОБА_1 на її заробітну плату за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 31.05.2019 року проводилось нарахування єдиного соціального внеску.

Довідкою № 06-04/2002 від 10.07.2019 року ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» повідомило, що ЄСВ за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 перераховано повністю до Покровської ОДПІ; за період з 01.06.2017 року по 31.03.2019 року перераховано повністю до Покровської ОДПІ та за період з 01.04.2019 року по 31.05.2019 року перераховано частково до Покровської ОДПІ (а.с. 11).

Зазначеною довідкою роботодавець позивача підтвердив сплату страхових внесків та єдиного соціального внеску у 2010 році, 2017 році, 2018 році та січні, лютому, березні 2019 року.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, суд виходить з наступного.

Підприємство позивача зареєстровано та здійснює свою діяльність з зоні проведення антитерористичної операції, пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільняє господарюючих суб`єктів на час проведення АТО.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено всі спірні періоди роботи позивача на спірному підприємстві з повним робочим днем та відображено загальний стаж роботи в обсязі, який є достатнім для здійснення перерахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Частиною 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Стосовно несплати підприємством-роботодавцем сум єдиного соціального внеску, суд бере до уваги довідки від 10.07.2019 року (а.с. 9-11) про нарахування ним ЄСВ у спірному періоді роботи та факту звільнення господарюючих суб`єктів в зоні проведення АТО на час її проведення. Страховий стаж позивача не може ставитися у залежність через невнесення даних про сплату внеску до МДЗ України з наступних підстав.

Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону України № 1058-IV.

Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2017 по 31.05.2019 з підстав відсутності відомостей про сплату щомісячних внесків та ЄСВ за цей період роботи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 не прийнятих відповідачем зазначених вище спірних періодів роботи позивача є неправомірною і ці періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

З зазначених підстав рішення управління № 1256 від 24.06.2019 року про відмову в перерахунку пенсії підлягає скасуванню.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відтак, після скасування судом рішення відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 28.06.2019 року № 1256 і прийняти рішення з урахуванням зарахованих судом до страхового стажу спірних періодів праці позивача.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 31.05.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

Скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.06.2019 року № 1256 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.06.2019 року № 1256 про перерахунок пенсії по стажу з зарахуванням до страхового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.06.2017 року по 31.05.2019 року.

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати з судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 вересня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова