Справа № 200/8449/19-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 р. Справа№200/8449/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., при секретарі Ветровій О.В., за участю представника Позивача Білецького В.М., представника Відповідача Ярової С.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 18.01.2019 р., -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 18.01.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 18 січня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області сформовано податкове повідомлення рішення № 000414903, згідно якого застосовні штрафні санкції в сумі 3 394 951,38 грн. за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Позивач не згоден із зазначеним податковим повідомленням рішенням та просить його скасувати.

Провадження у справі відкрито ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, призначене підготовче засідання по справі.

23 серпня 2019 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження, розпочато судовий розгляд справи по суті.

02 серпня 2019 року Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в позовних вимогах.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (ідентифікаційний код 34032208) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, перебуває в стані припинення. Зареєстроване за адресою: 85670, Донецька обл., м. Вугледар, вул. Магістральна, 4.

Ці обставини встановлені на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач - Головне управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

28 грудня 2018 року за результатами проведеної камеральної перевірки головним державним ревізором інспектором відділу податку на додану вартість Мар`їнського управління ГУ ДФС у Донецькій області був складений акт № 1012/05-99-49-03/34032208, за висновками якого податковим органом встановлено порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, що призвело до порушення термінів реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 6 789 902,67 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки, 18 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області сформовано податкове повідомлення рішення № , яким до Позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 3394951,38 грн.

Не погодившись із податковимм повідомленням-рішенням, ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 30.01.2019 року № 278, яка рішенням ДФС України № 14311/6/99-99-11-06-01-25 від 26.03.2019 була залишена без задоволення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюєПодатковий кодекс України.

За приписами пункту75.1статті75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

При цьому, підпунктом75.1.1пункту75.1статті75 Податкового кодексу Українивизначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки, в свою чергу, безпосередньо встановленостаттею 76 Податкового кодексу України, пунктами 76.1 та 76.2 якої, передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимогстатті 86 цього Кодексу.

При цьому, 01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №1797-VIII, яким до Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема щодо контрольно-перевірочної роботи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України доповнено другим абзацом, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Аналіз зазначеної норми Податкового кодексу України свідчить, що на момент проведення перевірки предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, можуть бути і інші питання, такі як своєчасність реєстрації податкових накладних.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 05 червня 2018 року у справі № 803/1315/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 821/187/17.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено, що згідно ІС «Єдиний реєстр податкових накладних» в період листопад 2015 року - грудень 2015 року Позивачем зареєстровані податкові накладні з порушенням граничного строку встановленого законом, а саме:

- податкова накладна № 19 від 13.11.2015 року, зареєстрована позивачем 09.11.2018 року, кількість днів затримки 1077;

- податкова накладна № 39 від 27.11.2015 року, зареєстрована позивачем 19.11.2018 року, кількість днів затримки 1073;

- податкова накладна № 38 від 25.11.2015 року, зареєстрована позивачем 19.11.2018 року, кількість днів затримки 1075;

- податкова накладна № 8 від 11.11.2015 року, зареєстрована позивачем 09.11.2018 року, кількість днів затримки 1079;

- податкова накладна № 24 від 18.12.2015 року, зареєстрована позивачем 14.12.2018 року, кількість днів затримки 1077;

- податкова накладна № 26 від 22.12.2015 року, зареєстрована позивачем 14.12.2018 року, кількість днів затримки 1073;

- податкова накладна № 77 від 31.12.2015 року, зареєстрована позивачем 19.12.2018 року, кількість днів затримки 1069;

- податкова накладна № 25 від 21.12.2015 року, зареєстрована позивачем 14.12.2018 року, кількість днів затримки 1074;

- податкова накладна № 83 від 31.12.2015 року, зареєстрована позивачем 14.12.2018 року, кількість днів затримки 1064;

- податкова накладна № 37 від 24.11.2015 року, зареєстрована позивачем 15.11.2018 року, кількість днів затримки 1072;

- податкова накладна № 14 від 12.11.2015 року, зареєстрована позивачем 09.11.2018 року, кількість днів затримки 1078;

- податкова накладна № 23 від 17.12.2015 року, зареєстрована позивачем 05.12.2018 року, кількість днів затримки 1069;

- податкова накладна № 36 від 30.12.2015 року, зареєстрована позивачем 13.12.2018 року, кількість днів затримки 1064.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цьогоКодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже належним та допустимим доказом реєстрації податкової накладної є квитанція, в якій фіксується дата та час надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).

Відповідно до пунктів 11-15 Порядку №1246, після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимогЗаконів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки податкової накладної.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Отже, як Податковим кодексом України, так і Порядком № 1246 передбачено, що у разі отримання контролюючим органом податкової накладної від платника податку, за результатами проведення перевірки яких, платнику податку надсилається квитанція про прийняття, неприйняття або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Як встановлено з матеріалів справи, вищевказані податкові накладні, що виписані в період з листопада 2015 року по щрудень 2015 року, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в листопаді - грудні 2018 року, тобто з порушенням встановленого терміну реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем в обґрунтування своєї позиції не надано суду доказів надсилання податкових накладних, перелік, яких зазначено в акті перевірки, як таких, що своєчасно незареєстровані, в строки, передбачені абз. 17 п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та вказуючи на протиправність податкового повідомлення-рішення, позивач посилається на те, що починаючи з 01.01.2017 року ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», реалізуючи своє право на реєстрацію податкових накладних за новим порядком, не мало змоги це здійснити, оскільки система електронного адміністрування ПДВ не працювала, у зв`язку з чим 16.03.2018 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Донецькій області з листом № 506 з приводу підтвердження права підприємства на реєстрацію податкових накладних на умовах передбачених пунктом 200-1.9 статті 200-1 ПК України.

Листом ГУ ДФС у Донецькій області від 30.05.2018 року № 23123/10/05-99-12-01 повідомило ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», що реалізація положень пункту 200-1.9 ПК України буде можлива лише після доопрацювання системи електронного адміністрування ПДВ.

Позивач вказує на те, що недоліки Системи електронного адміністрування, коли платник податків, який має борг перед Державним бюджетом по ПДВ, був позбавлений можливості використати отриманий податковий кредит, або частково погасити заборгованість з ПДВ та зареєструвати на ці суми податкові накладні для своїх покупців, було усунуто лише у серпні 2018 року.

Отже, на думку позивача вимоги пункту 200-1.9 статті 200-1 ПК України не діяли з 01.01.2017 року до серпня 2018 року, та не давали можливості реалізувати наміри позивача щодо реєстрації накладних, як платника податків.

Проте суд не приймає до уваги вищевикладені пояснення позивача, оскільки намагання позивача зареєструвати перелічені у Акті перевірки від 28.12.2018 року № 1012/05-99-49-03/34032208 податкові накладні відбувалось у 2015 році.

Додані до позовної заяви квитанції про реєстрацію податкових накладних за листопад 2015 року - січень 2016 року з ЄДРПОУ свідчать про відмову зареєструвати податкові накладні у зв`язку з перевищенням ліміту.

Відповідно до п. 200-1.9 ст. 200-1 Податкового Кодексу України, якщо у платника податку загальна сума податкових зобов`язань, зазначених ним у поданих податкових деклараціях з урахуванням уточнюючих розрахунків до них, перевищує суму податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (?Перевищ), а сума, визначена пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу (?Накл), є недостатньою для реєстрації таким платником податкової накладної або розрахунку коригування до такої податкової накладної за звітні періоди виникнення такого перевищення, платник податку має право зареєструвати податкову накладну або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, що дорівнює значенню показника?Перевищ, зменшеного на суму задекларованих до сплати податкових зобов`язань за періоди починаючи з 1 липня 2015 року (включаючи податкові зобов`язання, які були сплачені платником податку, та податкові зобов`язання, які не були сплачені платником податку) та збільшеного на значення показника?ПопРах незалежно від значення показника?Накл, визначеного відповідно до пункту 200-1.3 цієї статті.

Платник податку має право зареєструвати в порядку, визначеному абзацом першим цього пункту, тільки податкові накладні за звітні періоди, в яких виникло перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (?Перевищ).

Для отримання можливості зареєструвати в ЄРПН податкові накладні у порядку, передбаченому пунктом 200-1.9 статті 200-1 ПКУ, платнику податку необхідно у складі податкової звітності з ПДВ за звітний (податковий) період, у якому задекларовано податкові зобов`язання, за якими податкові накладні не були зареєстровані в ЄРПН, в додатку 5 до податкової декларації з ПДВ вказати інформацію щодо таких податкових накладних, які не зареєстровані в ЄРПН у встановлений Податковим кодексом України термін.

Отже, як судом вже було вказано, зазначені вище податкові накладні за листопад та грудень 2015 року були зареєстровані позивачем у період з листопада по грудень 2018 року за рахунок зазначеного вище перевищення.

Разом з тим, суд зазначає, що норми Податкового кодексу України не містять такої підстави для звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, як відсутність вини суб`єкта господарювання, крім того, позивач наділений правом оскарження протиправних дій/бездіяльності контролюючого органу як в адміністративному так і в судовому порядку, проте належних і достатніх доказів оскарження дій чи бездіяльності податкового органу щодо відмови у реєстрації чи розірвання договору про визнання електронних документів до суду не надано.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримані вимоги Податкового кодексу України та Порядку №1246 щодо порядку та строків реєстрації вищевказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такихподаткових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такихподаткових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такихподаткових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такихподаткових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такихподаткових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно зпунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу, штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.

При цьому Податковим кодексом України не передбачено винятків щодо застосування санкцій за несвоєчасну реєстрацію (відсутність реєстрації) в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування, крім тих, що встановлені безпосередньо пунктом 120-1.1 ст. 120-1 та пунктами 35 та 42 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України.

Отже, враховуючи норми статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації в ЄРПН податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, є підставою для застосування до такого платника штрафу.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції відповідно до частини першої статті 120-1 Податкового кодексу України. Відтак, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, ГУ ДФС у Донецькій області діяло на підставі та в межах визначених повноважень, передбачених законом, а тому підстави для скасування такого рішення відсутні.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як обґрунтування своїх доводів про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Натомість відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведена правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (85670, Донецька обл., м. Вугледар, вул. Магістральна, 4, ідентифікаційний код юридичної особи в ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької Дивізії, 114, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про скасування податкового повідомлення - рішення № від 18.01.2019 р. - відмовити повністю.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 13 вересня 2019 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський