Справа № 811/3781/13-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2019 року

Київ

справа №811/3781/13-а

адміністративне провадження №К/9901/2509/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 (суддя Чубара Н.В.)

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 (судді Чабаненко С.В., Іванов С.М., Шлай А.В.)

у справі № 811/3781/13-а

за позовом Приватного підприємства «Гласлайн»

до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року Приватне підприємство «Гласлайн» (далі - позивач, ПП «Гласлайн») звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - відповідач, Кіровоградська ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.03.2013 № та № .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014, позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 18.02.2013 по 01.03.2013 посадовими особами відповідача згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 30.10.2012 № 2011, направлень від 18.02.2013 № 163/11-23-22-5/34813263 та № 1661/11-23-22-5/34813263 була проведена документальна планова виїзна перевірка ПП «Гласлайн» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 по 30.09.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 30.09.2012, за результатами якої складено акт від 11.03.2013 № 23/22-5/34813263 та зроблено висновок про порушення позивачем, зокрема, вимог пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого: занижено податок на додану вартість в сумі 489 446,00 грн. ( в тому числі за лютий 2012 року - 489 446,00 грн.) та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування на 1241,00 грн.

На підставі висновків викладених в акті перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 22.03.2013 року, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 1241,00 грн; податкове повідомлення - рішення № від 22.03.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 734 169,00 грн., в тому числі: основного платежу - 489 446,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 244 723,00 грн.

Як вбачається з доводів касаційної скарги підставами для визначення позивачу зазначених сум грошових зобов`язань слугували висновки перевіряючих про безпідставність формування позивачем складу податкового кредиту з податку на додану вартість по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Вістан ЛТД», ТОВ «Арагон Торг», ТОВ «Весна», ПП «Антоніда», які, за твердженнями відповідача, не спричиняють реального настання правових наслідків обумовлених ними. Такі висновки податкового органу ґрунтуються виключно на податковій інформації отриманій щодо контрагентів позивача згідно актів про неможливість проведення зустрічних звірок, актів перевірок та акту зустрічної звірки вказаних контрагентів.

Інших доводів касаційна скарга податкового органу не містить. При цьому, як вбачається з висновків акта перевірки та встановлено судами попередніх інстанцій, сума грошового зобов`язання за спірним податковим повідомленням-рішенням донарахована позивачу в зв`язку з включенням до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам лише із ТОВ «Вістан ЛТД».

Суд першої інстанції, висновки якого підтримала колегія суддів суду апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що матеріалами справи підтверджується належним чином та в повному обсязі виконання укладених позивачем зі своїм контрагентом правочинів, а відповідач, як суб`єкт владних повноважень, враховуючи, що висновки викладені в акті податкової перевірки не узгоджуються з нормами матеріального права, не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з такою позицією судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати оформлені належним чином податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, 20.03.2012 року позивачем до Кіровоградської ОДПІ подано податкову декларацію з ПДВ за лютий 2012 року, в якій задекларовано податковий кредит в розмірі 667 321,00 грн, до складу якого включено, зокрема, ПДВ у сумі 482 616,83 грн за податковими накладними, виписаними ТОВ «Вістан ЛТД».

Так, між ПП «Гласлайн» (покупець за договором) та ТОВ «Вістан ЛТД» (постачальник за договором) укладено наступні договори на поставку товару: договір поставки №1/01-1 від 10.01.2012 р, договір поставки №2/01-1 від 11.01.2012 , договір поставки №3/01-1 від 12.01.2012, договір поставки № 4/01-1 від 13.01.2012.

Відповідно до умов даних договорів, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, відповідно до Специфікацій, Додаткових угод та видаткових накладних, які є їх невід`ємними частинами. Пунктом 3.1 укладених договорів передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах самовивозу автотранспортом покупця.

З наданих до справи копій документів вбачається, що первинні документи, а саме: податкові накладні, видаткові накладні та товарно - транспортні накладні позивачем та контрагентом належним чином складені на виконання укладених між ними договорів поставки.

З метою транспортування придбаного товару, позивачем укладено: 13.07.2012 договір позички транспортного засобу з ОСОБА_1 (позичкодавець), відповідно до умов якого ПП «Гласлайн» прийнято в тимчасове безоплатне користування строком на 36 місяців автомобіль марки RENAULT Mugnum АЕ470 та напівпричіпи; 06.04.2012 укладено договір позички транспортного засобу, відповідно до умов якого позивачем прийнято у тимчасове безоплатне користування строком на 36 місяців автомобіль марки MERCEDES -BENZ 814D.

З метою здійснення оплати за укладеними договорами поставки, позивачем укладено наступні договори поруки: договір поруки №1/01 від 30.01.2012, укладеного з ОСОБА_2 (Поручитель), договір поруки №2/01 від 30.01.2012, укладеного з ОСОБА_3 (поручитель), договір поруки №3/01 від 30.01.2012,укладеного з ОСОБА_4 (поручитель), договір поруки №4/01 від 30.01.2012, укладеного з ОСОБА_5 (поручитель).

Предметом укладених договорів є виконання зобов`язань щодо здійснення попередньої оплати за укладеними договорами поставки.

Виконання договорів поруки та, відповідно перерахування коштів за укладеними договорами поставки, підтверджується актами виконаних робіт.

Придбана у ТОВ «Вістан ЛТД» продукція використана позивачем у межах власної господарської діяльності, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт.

Таким чином, в матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами. Зазначені документи, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Отже, фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів.

Виходячи з наведеного, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що господарські операції між позивачем та його контрагентом мали реальний характер, що зумовлює хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТОВ «Вістан ЛТД» за період, що перевірявся, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.01.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 у справі № 811/3781/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко