Справа № 160/8349/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2019 року Справа № 160/8349/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
29.08.2019р. Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в особі державного виконавця Реутова Є.О. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
- зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.10.2018р. № ДН 1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 до виконання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 09.09.2019р. та зобов`язано відповідача надати відзив на позов.
09.09.2019р. від Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що державний виконавець, який веде виконавче провадження знаходиться у щорічній відпустці з 02.09.2019р. по 16.09.2019р.
В судовому засіданні 09.09.2019р. розгляд справи було відкладено на 13.09.2019 року у зв`язку з наявністю відповідного клопотання відповідача, а також для надання часу представнику позивача ознайомитись із відзивом на позов.
10.09.2019р. представником позивача було надано відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувана та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувана та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувана і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Оскільки боржником за виконавчим документом є фізична особа-підприємець, то зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків у виконавчому документі є достатнім для ідентифікування боржника, а відтак твердження відповідача стосовно того, що відсутність дати народження боржника у виконавчому документі унеможливлює відкриття виконавчого провадження є помилковим. Обов`язковою вимогою щодо зазначення у виконавчому документі дати народження боржника - фізичної особи має місце лише в тому випадку, коли боржником є саме фізична особа, а не фізична особа-підприємець. Таким чином, державним виконавцем Реутовим Є.О. необґрунтовано та без законних підстав застосовано п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та не дотримано норми ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав стягувача. З урахуванням викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В судове засідання сторони не з`явились, позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі.
Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням неявки сторін у судове засідання, належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на адресу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було направлено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.10.2018р. №
ДН1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 про стягнення з боржника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України штрафу у розмірі 335070,00 гривень.
Зокрема, державним виконавцем Реутовим Є.О. постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.10.2018р. № ДН1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 не була прийнята до примусового виконання лише на підставі того, що у неї не зазначена повна дата народження боржника фізичної особи - підприємця.
Не погодившись із такими діями відповідача Головне управлінням Держпраці у Дніпропетровській області звернулось до суду.
Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Відповідно до п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 року (далі Порядок №509), не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Отже, постанова про накладення штрафу є виконавчим документом.
Статтею 4 Закону №1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документу, а саме, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік вимог до виконавчого документа, які є обов`язковими для органу, який його видав, а також, визначено вичерпний перелік підстав, за яких виконавчий документ повертається.
Проте, судом встановлено, що у даній постанові не зазначено повної дати народження фізичної особи-підприємця.
Суд вважає, що згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Також суд зазначає, що стаття 4 Закону № 1404-VIII містить вимогу щодо зазначення у виконавчому документі дати народження боржника саме фізичної особи, тоді як з матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем.
Тому відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника не є безумовною підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у справі № 471/283/17-ц від 22.08.2018р.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання прийняти постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.10.2018р. № ДН1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 до виконання, суд зазначає наступне.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не має втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за заявленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.
Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Положення Закону України «Про виконавче провадження» свідчать про наявність у державного виконавця дискреційності повноважень при виконанні певної процедури, в яку адміністративний суд при здійсненні судочинства не має права втручатися. А отже, позовна вимога про зобов`язання прийняти постанову до виконання задоволенню не підлягає.
Одночасно суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача в такому випадку буде зобов`язання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про примусове виконання постанови про накладення штрафу від 02.10.2018р. № ДН1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 287, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про примусове виконання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 від 02.10.2018р. з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна