Справа № 640/10090/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Бєлової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ГУ ДФС у Київській області звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення штрафу ВП 58993326 від 22.05.2019.

26.06.2019 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить зобов`язати ГТУЮ у м. Києві зупинити виконавчі дії у зв`язку з наявністю фактичних обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій.

Заяву мотивовано необхідністю застосування таких заходів, враховуючи істотні ускладнення під час виконання рішення суду та ігнорування ВПВР УДВС ГУТЮ у м. Києві вчинених дій та заходів з боку ГУ ДФС у Київській області, що призводить до порушення прав та ускладнює повне виконання рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2019 у задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2019.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено про необхідність застосування заходів забезпечення позову, враховуючи істотні ускладнення під час виконання рішення суду та ігнорування ВПВР УДВС ГУТЮ у м. Києві вчинених дій та заходів з боку ГУ ДФС у Київській області, що призводить до порушення прав та ускладнює повне виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначено про те, що державним виконавцем вжито всіх заходів примусового виконання рішень, передбачених чинним законодавством України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено та не надано жодних доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову; суд не може зупинити виконавче провадження, оскільки це виключне повноваження державного виконавця; виконавче провадження 58993326, в межах якого прийнято постанову про накладення штрафу вже закінчено

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 КАС України.

Так, відповідно до зазначеної норми права суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Окремою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 у справі № 320/5364/18 адміністративний позов ТОВ «Васт-Транс» задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № від 20.09.2018; зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформацію щодо дати узгодження - 26.09.2018 та зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування 198 470,00 грн, що була додана до податкової декларації з ПДВ за червень 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс"; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

17.04.2019 в підсистемі АІС «Апеляційне та судове оскарження» ІС «Податковий блок» опрацьовано рішення суду «Повне скасування» по док. № 320/5364/18.

При опрацюванні матеріалів судового розгляду виникає помилка, а саме в Реєстрі заяв про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ інформація щодо дати закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення відсутня.

На виконання постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві ВП № 58993326 від 22.05.2019, ГУ ДФС у Київській області направлено лист № 18652/9/10-36-10-05 від 06.06.2019 до ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві, в якому повідомило державного виконавця, що на виконання вимог рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 у справі № 320/5364/18 останнім виключено податкове повідомлення-рішення № з інтегрованої картки ТОВ «Васт-Транс» за наслідками судового оскарження та просило відкласти виконавчі дії у зв`язку з наявністю фактичних обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, а саме звернення до суду з позовом про скарження постанови про накладення на ГУ ДФС у Київській області штрафу.

Як зазначає позивач, з метою належного виконання рішення суду, ГУ ДФС у Київській області направлено лист до ДФС України № 4065/8/9/10-36-12-02-12 від 06.06.2019 з проханням посприяти у виправленні технічної помилки, яка виникає при опрацюванні матеріалів судового рішення в підсистемі АІС «Суди» ІС «Податковий блок».

14.06.2019 до ГУ ДФС у Київській області надійшла вимога виконавця ВП 58993326/6 від 14.06.2019 ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві.

ГУ ДФС у Київській області направлено лист від 18.06.2019 з повідомленням та доказами того, що ГУ ДФС у Київській області вчиняються заходи з 17.04.2019 щодо виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 у справі № 320/5364/18 та оскільки при опрацюванні матеріалів судового рішення в підсистемі АІС «Суди» ІС «Податковий блок», а саме: в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ інформація щодо дати закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення відсутня, позивач просив відкласти виконавчі дії у зв`язку з наявністю фактичних обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій.

Разом з тим, 18.06.2019 до ГУ ДФС у Київській області надійшла заява про виконання постанови від 12.06.2019 ВП № 58993326 про накладення на ГУ ДФС у Київській області штрафу в подвійному розмірі 10 200, 00 грн за повторне виконання рішення; постанова від 12.06.2019 ВП № 58993326; постанова від 13.06.2019 ВП № 58993326 про закінчення виконавчого провадження та звернення державним виконавцем до Солом`янського управління поліції ГУ Нацполіції України у м. Києві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Агналізуючи наведені у заяві обґрунтування, варто зазначити, що підстави, визначені статтею 150 КАС України є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Зі змісту поданої заяви про забезпечення позову, судом не встановлено, а позивачем не доведено існування жодної з обставин, передбачених частиною другою ст. 150 КАСУ, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ГТУЮ у м. Києві зупинити виконавчі дії у зв`язку з наявністю фактичних обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій.

Колегія суддів констатує, що позивачем не наведено та не надано жодних доказів в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 частини першої ст. 34 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Тобто, з наведеного вбачається, що при застосуванні Закону України «Про виконавче провадження» або заходів забезпечення позову, наступають такі ж правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій по виконавчому провадженню.

Водночас, необхідно враховувати, що, незважаючи на подібність положень, за своєю правовою природою, зупинення виконавчого провадження та вжиття видів забезпечення позову різні, оскільки при застосуванні Закону України «Про виконавче провадження» проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні процесуального кодексу, - тимчасово втрачається правова сила того рішення, що було зупинено.

За Законом України «Про виконавче провадження», процедура зупинення виконавчого провадження - це повноваження державного виконавця, яке може бути оскаржене до суду, в іншому випадку - це повноваження суду, яке може бути оскаржене в апеляційному порядку. При цьому, суд не може зупинити виконавче провадження, оскільки це виключне повноваження державного виконавця.

Таким чином, оскільки у ході розгляду заявленого клопотання судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав та інтересів позивача при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, суд вважає, що подана заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції у заяві позивач зазначив про те, що ВП № 58993326 в межах якого прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу ВП 58993326 від 22.05.2019 закінчено.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції на не доводять необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання ГТУЮ у м. Києві зупинити виконавчі дії у зв`язку з наявністю фактичних обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ТОВ «Васт-Транс».

Частиною другою ст. 49 КАС України, передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи.

За змістом наведеної правової норми треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу або залучаються до участі у справі у суді першої інстанції.

За таких обставин підстави для задоволення клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відсутні.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12.09.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова