Справа № 520/8028/19
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2019 р. Справа № 520/8028/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський,6, м.Київ, 03168, ) в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей";

- скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 14 протоколу № 32 від 15.03.2019 р.;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013. у зв`язку з встановленням мені третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України;

- зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним чинності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 27.01.2014 йому встановлено III групу інвалідності, а з 19.02.2019 II групу інвалідності, внаслідок чого у ОСОБА_1 набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-2 Закону № 2011-XII, у призначенні якої відповідач, з посиланням на п. 11 Порядку № 975, протиправно відмовив, мотивуючи своє рішення тим, що позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення. Просив суд задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 року відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 надав відзив у строк встановлений судом, в якому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на постанову Верховного суду від 10.04.2019 року по справі №822/220/18.

Відповідач 2, Міністерство оборони України, надав до суду 05.09.2019 відзив в якому зазначив, що позивач надав неповний пакет документів про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), посилався на те, що витяг з протоколу ЦВЛК не підтверджує обставини при яких військовослужбовець отримав поранення, контузію, травму або каліцтво, як і висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи. У задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки Чугуївського об`єднаного районного військового комісаріату від 01.10.2013 №2932 ОСОБА_1 дійсно перебував на військовій службі у Збройних Силах з 18.10.1982 року до 13.02.1985 року. Брав участь у бойових діях у складі в/ч 2099 Республіка Афганістан з 22.06.1983 року до 11.02.1985 року.

15 жовтня 2013 року Центральна військово - лікарська комісія Міністерства оборони України з урахуванням висновку фахівця СМЕ КЗОЗ Харківське обласне бюро судово - медичної експертизи №973-2013 визначила, що поранення, контузія та захворювання ОСОБА_1 , так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (протокол № 2477 від 15.10.2013р).

З 27 січня 2014 року ОСОБА_1 первинно встановлено III групу інвалідності.

19 лютого 2019 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду обласною медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №708971 від 01.03.2019 року.

Позивач має статус ветерана війни - інваліда війни, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_3 від 01.03.2019 року.

16 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у відповідності з приписами статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з встановленням йому інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_3 листом № 702/ВСЗ від 23.06.2015 надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що згідно довідки Центрального архіву прикордонних військ від 08.04.2013 № 21/59/Б-3616 позивач проходив строкову військову службу в Республіці Афганістан в прикордонних військах. У зв`язку з чим (відповідно до пункту 17 ПКМУ 975 від 25.12.2013) позивачу запропоновано звернутися до Харківського прикордонного загону для вирішення питання виплати зазначеної допомоги.

Позивач оскаржив дані дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому порядку.

18 липня 2018 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/4540/18 позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку, щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України N 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як свідчать матеріали справи, Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянуто питання щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та прийнято рішення, оформлене протоколом №32 від 15.03.2019 року (пункт 14 протоколу), яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Також вказано, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975. Висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 07.10.2013 № 973-2013, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 15.10.2013 № 2477, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва). Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, які не подано на розгляд комісії.

Позивач, вважаючи вищевказане рішення Міністерства оборони України протиправним, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин слід зазначити наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту - Закон №2232).

Відповідно до ст.41 Закону №2232 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі по тексту - Закон №2011).

Зокрема, розділом 2 Закону №2011 встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Відповідно до п.п.4 п.2 ст.16 Закону №2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з п.п. б) п.1 ст. 16-2 Закону України Закону №2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4пункту 2 статті 16 цього Закону).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" від 28 травня 2008 року №499 (далі по тексту - Порядок №499) (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності) встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

14 січня 2014 року набрав чинності Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі по тексту - Порядок №975), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 2 Постанови №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, що зазначена у довідці МСЕК.

Позивач, посилаючись на довідку до акта огляду МСЕК від 01.03.2019 року серії 12 ААА № 708971 про встановлення йому ІІ групи інвалідності, причина інвалідності - поранення, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії, та на витяг із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії № 2477 від 15.10.2013 року вважає наявним у нього права на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям.

Рішенням комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (викладене у вигляді протоколу №32 від 15.03.2019 року) відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (пункт 14).

Підставою для відмови зазначена та обставина, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, який подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчить про обставини поранення.

Згідно п.11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Вказаний перелік є обов`язковим, будь-яких виключень не містить.

З системного аналізу абзацу шостого вказаної норми вбачається, що визначений в п.11 Порядку №975 документ повинен по-перше свідчити саме про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), і тільки потім (зокрема, в тому числі) про те, що таке поранення не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

З аналізу вказаної норми вбачається, що тільки за наявності довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності (тобто про стан здоров`я особи) та документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) можливо прийняття відповідною військово-лікарською комісією постанови щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

Суд вважає, що причинний зв`язок встановлюється між причинами (обставинами) отримання поранення та наслідками такого поранення (захворювання). Та без наявності відомостей про причини отримання поранення неможливо встановлення "причинного зв`язку" стану здоров`я особи, а відтак і встановлення права особи на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2477 від 15.10.2013 року мінно-вибухова травма (контузія головного мозку 1984 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1964 року народження, наслідки яких рубці шкіри у зазначених анатомічних областях підтверджені висновком спеціаліста у галузі судово - медичної експертизи №973-2013 від 07.10.2013 Харківського обласного бюро СМЕ, які в подальшому призвели до розвитку "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, у вигляді складної (посттравматичної та гіпертонічної) дисциркуляторної енцефалопатії II ст., з лікворно-венозною гіпертензією, вестибуло-атактичним, антено-невротичним синдромом, інсомією, когнітивним зниженням, частими цефалгіями, нахилом до синкопальних станів. Нейросенсорна туговухість, ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН-2А. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг. Розповсюджений остеохондроз хребта, а також захворювання: "Постінфекційний гепатохолецистит (1984р.) в ст. нестійкої ремісії", що підтверджується медичними документами.

Позивачем до суду не надано доказів на підтвердження звернення позивача до медичних установ з приводу отриманих поранень, як у період проходження служби у Збройних Силах в період з 1982 року по 1985 рік, так і в період з 1985 року по теперішній час, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Позивачем не надано будь-яких документів щодо отримання ним будь-яких поранень, в тому числі і описаних у витязі із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2477 від 15.10.2013 року, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Суд звертає увагу, що відомості про обставини отримання ОСОБА_1 поранень в період проходження служби зазначені у висновку судово-медичного експерта у галузі судово-медичної експертизи від 07.10.2013 року №973-2013, зазначені у висновку зі слів самого ОСОБА_2 .

Будь-яких медичних документів, довідок, тощо при наданні вказаного висновку спеціалістом не використовувалось та не досліджувалось.

На думку суду, складений зі слів позивача вказаний вище висновок, може слугувати лише доказом наявності у позивача описаних в його описовій частині осколкових ран. Та за відсутності будь-яких документів, що підтверджують походження даних ран, такий висновок викликає сумнів у його достовірності, оскільки зроблений зі слів позивача та на припущеннях судово-медичного експерта.

Саме цей висновок судово-медичного експерта у галузі судово-медичної експертизи від 07.10.2013 року №973-2013 був врахований Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 15.10.2013 року № 2477.

Суд зазначає, що є не зрозумілим, з якими подіями (обставинами) встановлений причинний зв`язок наявних у позивача поранень, якщо відсутні докази (документальні відомості) про будь-які події (обставини), внаслідок яких могли бути отримані такі поранення.

Суд вважає не доведеним позивачем факт отримання ним під час військової служби будь-яких поранень. Позивачем до суду не надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), інших доказів на підтвердження отримання описаних вище поранень у період проходження військової служби, та в матеріалах справи такі докази відсутні. А відтак, відповідачем правомірно відмовлено позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач - Міністерство оборони України у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України №2262 та Порядком №975, а відтак таке рішення не належить скасуванню.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10.04.2019 року у справ №822/220/18.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що підстави для неврахування правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справ №822/220/18 відсутні.

Таким чином, Міністерство оборони України, відмовляючи позивачу у наданні одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", діяло правомірно, а тому позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 слід також залишити без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.246,257,258,263, 255,295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов