Справа № 679/1209/19
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/91/2019
Справа № 679/1209/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/1209/19,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач поліцейський Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Матвєєв Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Нетішинського ВП ГУНП в Хмельницькій області Матвєєва Романа Олександровича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Матвєєва Р.О. про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою поліцейського Нетішинського ВП ГУНП в Хмельницькій області Матвєєва Р.О. серії АПО18 №287313 від 15 серпня 2019 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП за те, що він курив тютюнові вироби на зупинці для громадського маршрутного транспорту та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Мотивуючи свою невинуватість позивач зазначив, що оскаржувана постанова безпідставна, оскільки він палив тютюнові вироби не на зупинці, а після зауваження припинив палити. Вказав, що заборона паління, згідно приписів Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» поширюється на паління тютюнових виробів на стаціонарно обладнаних зупинках, якою таке не була.

Також в позові ОСОБА_1 зазначив, що оскаржена постанова складена не у відповідності до вимог закону, зокрема в ній не зазначено посади, звання та прізвища, ім`я та по батькові особи, яка винесла постанову. Окрім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього та накладення на нього необґрунтовано стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі, відповідачем не було враховано його особу, матеріальний стан, зокрема, те що він ніде не працює, зважаючи на те, що санкція ч. 1 ст. 175-1 КУпАП також передбачає такий вид стягнення, як попередження.

За вказаних обставин позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АПО18 №287313 від 15 серпня 2019 року.

Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем до суду не подано.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 серпня 2019 року дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що підтримує заявлені вимоги та просить такі задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засіданні не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується вимоги позивача, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позов належить задовольнити повністю зважаючи на таке.

Судом установлено, що постановою поліцейського Нетішинського ВП ГУНП в Хмельницькій області Матвєєва Р.О. серії АПО18 №287313 від 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень за те, що останній цього ж числа о 14 годині 14 хвилин на просп. Незалежності,10 в м. Нетішині Хмельницької області, курив тютюнові вироби на зупинці для громадського маршрутного транспорту- місце де куріння заборонено законом. (арк. спр. 3).

ОСОБА_1 , категорично заперечуючи вчинення ним даного адміністративного правопорушення та вказуючи на протиправність дій відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 175-1 КУпАП, куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, тягне за собою попередження або накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, ст. 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідачем в порушення вимог ст. 72 КАС України не надано жодних письмових доказів у підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови та факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Як зазначено відповідачем в оскарженій постанові, ОСОБА_1 15 серпня 2019 року о 14 годині 14 хвилин на просп. Незалежності,10 в м. Нетішині Хмельницької області, курив тютюнові вироби на зупинці для громадського маршрутного транспорту - місце де куріння заборонено законом.

Разом з тим, суд не може вважати вказані обставини доведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

На думку суду висновок поліцейського про те, що позивачем порушено заборону паління тютюнових виробів у заборонених законом місцях, зроблений не на підставі фактичних даних, а тому застосоване до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу не відповідає нормам чинного законодавства, в зв`язку з чим оскаржена постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Водночас, суд приймає до уваги те, що відповідачем не спростовано аргументи позивача щодо відсутності належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 порушив заборону паління тютюнових виробів у заборонених законом місцях, хоча відповідач мав таку можливість.

Також суд звертає увагу на те, що диспозиція ст. 175-1 КУпАП, передбачає заборону куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

Таким чином ч.1 ст. 175-1 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до закону, який визначає місця де заборонено паління тютюнових виробів, проте поліцейським у оскарженій постанові не вказано норму закону, яка містить вказівку на місця де діє заборона паління тютюнових виробів і яку позивач порушив.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь особи -позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачем, в порушення вимог 72 КАС України не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що в свою чергу не дає можливості встановити винність позивача у вчиненні адміністративних правопорушень.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Проте, оскаржена постанова не відповідає вище зазначеній вимозі закону, оскільки не містить прізвище, ім`я та по батькові, посади посадової особи, яка винесла постанову, а тому суд погоджується з твердженням позивача з цього приводу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд наділений повноваженнями, щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення, що й слід застосувати до даних вимог, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, що, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми права, які містяться у ст.ст. 9, 175-1, 251, 280 КУпАП, з урахуванням норм права, що містяться у ч. 2 ст. 19 Конституції України, та на окремі з яких вірно посилався позивач у позовній заяві.

Вирішуючи питання судових витрат, суд прийшов наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінет міністрів України. За подання заяви про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення судовий збір не справляється у відповідності до ст. 297-4 КУпАП.

Враховуючи приписи наведених норм закону та зважаючи на відсутність інших осіб, які понесли судові витрати, суд прийшов висновку, що такі необхідно компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського Нетішинського ВП ГУНП в Хмельницькій області Матвєєва Романа Олександровича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії АПО18 №287313 від 15 серпня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач поліцейський Нетішинського ВП ГУНП в Хмельницькій області Матвєєв Роман Олександрович, місцезнаходження: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків,4.

Повне рішення суду складено 12 вересня 2019 року.

Суддя О.М. Гавриленко