Справа № 460/639/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2019 року м. Рівне №460/639/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Мороза Д.Ю., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представник Столяр ОСОБА_1 .В ОСОБА_2 ,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІПКАРГО"
доРівненської митниці ДФС
про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІПКАРГО" (далі ТОВ "ЗІПКАРГО", позивач) звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2018/00235 та рішення про коригування митної вартості товарів від 10.09.2019 №UA204010/2018/000088/2.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо фактично сплаченої за товар ціни.

Ухвалою суду від 05.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

23.04.2019, у межах встановленого судом строку, Рівненською митницею ДФС подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи не містять усіх необхідних даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості. Крім того, в зазначених документах виявлені окремі розбіжності. З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів. У зв`язку з ненаданням усіх витребовуваних митницею додаткових документів та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом було прийнято рішення про коригування митної вартості та сформовано картку відмови. Оскільки, спірне рішення та картка відмови є правомірними, обґрунтованими та прийнятими в межах наданої законом компетенції, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Ухвалою суду від 01.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та пояснив суду, що декларантом було подано усі необхідні для правильного визначення митної вартості документи, які наведені в ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, проте відповідачем безпідставно обрано резервний метод визначення митної вартості. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, тотожні позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву. Вказав, що позивачем до складу митної вартості товару не включено витрати на морське перевезення експедитором. Зазначив, що для визначення митної вартості оцінюваних товарів було використано вартості із альтернативних товарів за схожими фізичними характеристиками та призначенням, відповідно до наявної в митниці інформації, згідно з рівнями митної вартості ЄАІС ДФС. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між AKIN OTO TICARET VE SANAYI LIMITED SIRKETI (Продавець) та ТОВ "ЗІПКАРГО" (Покупець) укладено контракт № ZC-010-АО від 13.07.2018 (далі Контракт) (а.а.с.21-24).

Відповідно до п.1.1 розділу 1 Контракту Продавець подає, а Покупець купує автозапчастини та комплектуючі до них в кількості, по цінах та на умовах, що подано у Додатках (Специфікаціях), що є невід`ємною частиною Контракту.

Загальна сума Контракту становить загальну кількість Інвойсів та Специфікацій за даним контрактом, але не перевищує 49000,00 доларів США (п.1.2 розділу 1 Контракту).

Згідно з п.2.1 розділу 2 "Умови поставки і рекламації" Контракту Продавець постачає продукцію на умовах СРТ Rivne/Ukraine, FCA-ISTANBUL/TURKEY або СIF- Odessa/Ukraine, що зазначається в Специфікаціях та Комерційних інвойсах, які видаються при відвантаженні товарів (у відповідності з Інкотермс 2000), на кожну партію окремо, які будуть становити невід`ємну складову цього Контракту.

16.07.2019 сторонами було підписано Додаток (специфікацію) № 2 до контракту № ZC-010-АО від 13.07.2018, яким визначено товар, що купується (а.а.с.25-26).

На виконання Контракту ТОВ "ЗІПКАРГО" здійснено поставку товару, митне оформлення якого відбувалося у Рівненській митниці ДФС.

До митного оформлення декларантом позивача ТОВ "МВП Лізинг" було оформлено та подано відповідачу митну декларацію від 10.09.2018 №UA204010/2018/021084 (а.а.с.18-20) з наступними документами: пакувальний лист від 01.09.2018; рахунок-проформа № НОМЕР_1 -412-413 від 01.08.2018; рахунок-фактура (інвойс) №А291429 від 01.09.2018; автотранспортна накладна 0067108 від 04.09.2018; сертифікат про походження товару №С0285865 від 03.09.2018; - TIR cаrnet МХ.81914622 від 04.09.2018; платіжне доручення в іноземній валюті №130 від 30.08.2018; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №СФ-0000034 від 06.09.2018; прайс-лист виробника товару від 10.07.2018; додаток (специфікація) №2 від 16.07.2018 до контракту №ZC-010-АО від 13.07.2018; контракт №ZC-010-АО від 13.07.2018; договір про надання послуг митного брокера №МВП24/04/2018 від 03.08.2018; договір (контракт) про перевезення №Б-004 від 18.04.2018; інформацію про позитивні результати державних видів контролю №3135052 від 10.09.2018; митну декларацію країни відправлення №MRN18341300ЕХ557008 від 03.09.2018 (а.а.с.21-55, 115-138).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, 10.09.2018 Рівненською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204010/2018/000088/2, яким відкориговано митну вартість імпортованих ТОВ "ЗІПКАРГО" товарів (товар №1: частини гальмівної системи сідлового тягача, комплект гальмівних колодок; товар №2: митний трос, кручений, діаметром 6мм, стальний з пластиковим покриттям; товар №3: виріб з пластмаси для палива для сідлового тягача; товар №4: виріб з чорного металу, сталевий) (а.а.с.58-60).

Зазначеним рішенням орган доходів і зборів не визнав заявлену декларантом митну вартість товару, визначену за основним методом за ціною договору (контракту), застосувавши резервний метод визначення митної вартості товару, та визначив митну вартість імпортованого позивачем товару, а саме: товар №1 на суму 18469,23 USD, товар №2 - 3486,99 USD, товар №3 - 2403,00 USD, товар №4 - 13,20 USD.

Рівненською митницею ДФС було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якою відмовлено ТОВ "ЗІПКАРГО" у митному оформлені (випуску) товарів за митною декларацією №UA204010/2018/00235 від 10.09.2018 (а.а.с.56-57).

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та карткою відмови Рівненської митниці ДФС, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 2 статті 321 Митного кодексу України, передбачено, що у разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується: у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму (п.1 ч.6 ст.321 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 ст.51 Митного кодексу України, визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України ).

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 1 ст.57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч. 9 ст.58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.ч.11, 12 ст.264 Митного кодексу України, орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Судом встановлено, що підставою для прийняття спірних рішення та картки відмови стала відмова позивача надати витребовувані митницею додаткові документи, а також те, що в уже наданих - містяться суперечливі дані та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме відповідачем зазначено:

"Договір №Б-004 від 18.04.2018 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполучені укладений між ФОП ОСОБА_3 Л. (м.Вінниця) та ТОВ "ЗІПКАРГО" Україна, згідно якого перший суб`єкт угоди є Виконавцем, а другий - Замовником.

На присутність в операції з перевезення третьої сторони, іменованої як ПП ОСОБА_4 Петрович АДРЕСА_1 , кв.40, вказують заповненні графи 16 та 23 міжнародної товаротранспортної накладної СMR №0067108 від 04.09.2018. Крім того, з поданої митної декларації випливає, що перевезення здійснювалося поромом по морю до порту в місті Чорноморськ (Україна). В рахунку-фактурі №СФ-0000034 від 06.09.2018 не наведено витрат на морське перевезення, а зазначено лише плату за транспортну послугу по доставці вантажу в міжнародному сполученні по маршруту Туреччина (Стамбул) - м.Чорноморськ, без розшифрування складових такого перевезення".

Під час розгляду справи судом встановлено, що між ТОВ "ЗІПКАРГО" (Замовник) та ФОП Боровською І ОСОБА_5 (Виконавець) укладено договір №Б-004 від 18.04.2018 про перевезення вантажу в міжнародному і внутрішньому сполученні (далі - Договір №Б-004) (а.а.с.43-45).

Відповідно до п.1.1 розділу 1 "Предмет Договору" Договору №Б-004 Виконавець зобов`язується доставити довірений йому Замовником вантаж до пункту призначення і видати його особі, що має право на отримання вантажу, а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Судом також встановлено, що 02.01.2018 між ФОП Колосовичем С.П. (Орендодавець) та ФОП Боровською І.Л. (Орендар) укладено Договір №2 оренди транспортного засобу (а.а.с.46-48).

Згідно з п.1.1 розділу 1 Договору №2 Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування без надання послуг з керування, ремонту та технічного обслуговування автомобіль: марки "VOLVO" 1998 року, реєстраційний № НОМЕР_2 . Автомобіль, що передається в оренду, належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (тягач) серії НОМЕР_3 .

У судовому засіданні представником позивача зазначено, що на виконання умов договору №Б-004 перевезення вантажу в міжнародному і внутрішньому сполученні від 18.04.2018 сформовано та погоджено заявку №002 від 01.08.2018.

Крім того, відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000034 від 06.09.2018, постачальником транспортних послуг з перевезення вантажів м.Стамбул (Туреччина) - м.Чорноморськ ПОРТ (Україна) автомобіль АВ9328ВС / НОМЕР_4 ХР НОМЕР_5 СMR №0067108 та транспортних послуг по перевезенню вантажів м.Чорноморськ ПОРТ (Україна) - м.Рівне (Україна), автомобіль АВ9328ВС/АВ1873ХР - СMR №0067108, є ФОП ОСОБА_6 .Л. (а.с.52).

Зі змісту досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що перевезення вантажу з м.Стамбул в м.Рівне здійснювалося перевізником ФОП ОСОБА_7 , якій і було сплачено кошти за перевезення вантажу.

Наявність витрат на експедирування при здійсненні даної поставки представником відповідача в ході розгляду справи не доведено.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що твердження митного органу про розбіжності щодо відомостей про перевізника є безпідставними та необґрунтованими, оскільки це не впливає на числові значення складових митної вартості товару, заявленого до митного оформлення.

Щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів на основі інформації про вартість подібних товарів, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а та враховані судом у силу вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів від 10.09.2018 №UA204010/2018/000088/2 вбачається, що митну вартість оцінюваних товарів визначено на основі інформації про вартість подібних товарів, з розрахунку:

- товар №1 - 3,77 USD/кг, рівень митної вартості МД від 13.08.2018 №UA204010/2018/18763;

- товар №2 - 4,22 USD/кг, рівень митної вартості МД від 13.08.2018 №UA204010/2018/18763;

- товар № 3 - 2,67 22 USD/кг, рівень митної вартості МД від 13.08.2018 №UA204010/2018/018754;

- товар №4 - 1,32 USD/кг, рівень митної вартості МД від 26.06.2018 №UA100110/2018/317833.

Разом з тим, рішення про коригування митної вартості товарів не містить ані порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару.

Крім того, судом встановлено, що ТОВ "ЗІПКАРГО" було подано до Рівненської митниці ДФС МД №UA204010/2018/018462 від 08.08.2018 за контрактом з ANIK OTO TICARET VE SANAYI LIMITED SIRKETI. Органом митного контролю сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2018/00198 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204010/2018/000071/2 від 13.08.2018, у зв`язку з чим товар було розмитнено з урахуванням рішення про коригування митної вартості за МД №UA204010/2018/018376 від 13.08.2018 (а.а.с.203-212, 219-222).

ТОВ "ЗІПКАРГО" також подано було до Рівненської митниці ДФС МД №UA204010/2018/01837 від 07.08.2018 за контрактом з MC PLASTIK OTOMOTIV SAN. VE TIC LTD.STI. В результаті розгляду вказаної митної декларації відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2018/00193 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204010/2018/000068/2 від 10.08.2018, у зв`язку з чим товар було розмитнено з урахуванням рішення про коригування митної вартості по МД №UA204010/2018/018754 від 13.08.2018 (а.а.с.223-232).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №460/2667/18 визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204010/2018/00198 та №UA204010/2018/00193 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204010/2018/000071/2 від 13.08.2018 та №UA204010/2018/000068/2 від 10.08.2018. Рішення набрало законної сили 23.04.2019 (а.а.с.196-202).

У силу вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, які встановлені рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №460/2667/18 не доказуються при розгляді даної адміністративної справи.

Отже, митна вартість товару, зазначена у митних деклараціях, на підставі яких відповідачем визначено митну вартість товару у спірних правовідносинах, є непідтвердженою у зв`язку із визнанням протиправними та скасуванням вищенаведених рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

З огляду на викладене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 10.09.2019 №UA204010/2018/000088/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2018/00235 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятих ним рішень, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3842,00грн, сплачені згідно з квитанцією від 07.03.2019 №0.0..1, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІПКАРГО" (вул.Курчатова, буд.53, м.Рівне, 33018, ) до Рівненської митниці ДФС (вуд.Соборна, буд.104, м.Рівне, 33028, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 10.09.2018 №UA204010/2018/000088/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2018/00235.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІПКАРГО" (код ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Рівненської митниці ДФС () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3842,00грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.