Справа № 240/8802/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду

09 вересня 2019 року м. Житомир справа № 240/8802/19

категорія 10603000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: представника позивача Дубка С.М. ,

представника третьої особи Гуртового Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
18.06.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 19.08.2017, внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 24.11.2017 № 121.

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, як інваліду 2 групи з 19.08.2017 внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 з урахуванням попередніх виплат.

Ухвалою від 01.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін у судове засідання на 24.07.2019. Одночасно в ухвалі про відкриття провадження задоволено клопотання позивача та визнано поважними причини пропуску звернення до суду з вказаним позовом та поновлено такий строк.

При цьому, суд відмічає, що обґрунтовуючи своє клопотання позивач вказував на те, що про існування спірного рішення він дізнався після звернення 06.02.2019 до відповідача із заявою про надання інформації про стан розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги.

23.07.2019 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву .

23.07.2019 представник третьої особи подав до канцелярії суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв"язку з пропуском строку звернення до суду з вказаним позовом. В обґрунтування клопотання зазначив, що рішення №121, що є предметом спору, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов"язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги було прийнято 24.11.2017 та 26.12.2017 доведено до позивача, а позов заявлений у червні 2019 року. Таким чином, пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Позивач у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

З метою вирішення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, усною ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, явку позивача в судове засідання, призначене на 21.08.2019 визнано обов"язковою.

Позивач в судове засідання не з"явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засідання оголошено перерву до 09.09.2019 для повторного виклику позивача.

Позивач до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання з"явився представник позивача та представник третьої особи.

Суд поставив на обговорення клопотання представника третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду, у зв"язку з пропуском строку звернення до суду з вказаним позовом.

Представник третьої особи клопотання підтримав.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання. При цьому, не заперечував, що позивачу було відомо про існування спірного рішення .

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Оцінивши доводи клопотання, заслухавши пояснення сторін, вирішуючи питання про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 цього Кодексу встановлені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, а саме:

- якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

- якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд зазначає, що право на звернення до адміністративного суду з позовом є складовою права на судовий захист, що передбачено ст. 55 Конституції України. Це право є диспозитивним правом у адміністративному процесі.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При вирішенні клопотання судом враховано, що початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

З наявної у матеріалах справи копії протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов"язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24.11.2017 №121, яке є предметом оскарження, вбачається, що про зазначене рішення позивач дізнався 26.12.2017.

Вказане підтверджується особистим підписом позивача на рішенні про отримання його копії 26.12.2017.

Водночас, з вказаним позовом позивач звернувся до суду лише 18.06.2019, що підтверджується поштовим штампом на конверті, в якому надійшла позовна заява.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом з пропуском встановленого ч.2 ст.122 КАСУ шестимісячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від відповідача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував, що позивач був обізнаний про існування спірного рішення та його копію отримав 26.12.2017. При цьому, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом посилається на те, що позивач, отримавши у військкоматі спірне рішення по його заяві про призначення одноразової допомоги, не зрозумів його зміст. Крім того, вказав, що позивач не був обізнаний про можливість оскарження такого рішення в судовому порядку.

Будь яких інших причин неможливості вчасного звернення до суду представником позивача в судовому засіданні не наведено та доказів не надано.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання поважними причин пропуску звернення до суду з вказаним позовом, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви № 17160/06 та № 35548/06; п. 33).

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Разом з тим, суд відмічає, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, які б унеможливлювали, об"єктивно перешкоджали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, представник позивача не вказав і не надав.

Посилання на необізнаність можливості оскарження спірного рішення та його незрозумілість не є непереборною обставиною, яка б заважала вчасно позивачу звернутися за оскарженням спірного рішення, а відтак і не може бути визнана поважною причиною для поновлення пропущеного строку.

Більш того, суд відмічає, що у спірному рішенні чітко вказано про те, що позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, отже таке є зрозумілим.

Крім того, судом вживалися заходи для виклику позивача в судове засідання для встановлення обставин та причин об"єктивної неможливості звернення позовом до суду з дотримання встановлених КАС строків. Проте, позивач не з"явився та пояснень не надав.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

Отже, на переконання суду, всі наведені представником позивача обставини мають суб`єктивний характер, вони не є об`єктивно непереборними, чи пов`язаними з дійсними істотними перешкодами, труднощами для своєчасного, в межах передбаченого Кодексом строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивач у даній справі мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами 3 та 4 ст. 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини, а також, що позивач не подав до суду належні і допустимі докази щодо наявності поважних причин несвоєчасного звернення до суду з даним позовом, а звідси поважності пропуску строків звернення з даним позовом до суду, наявності підстав для поновлення такого строку, суд приходить до висновку, що позов необхідно залишити без розгляду у зв`язку з тим, що його було подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись статтями 123, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:
Клопотання представника третьої особи задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, залишити без розгляду.

Ухвала субез зміни базового місяця - січня 2016 рокуду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст ухвали складено: 16 вересня 2019 року