Справа № 205/8713/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа №205/8713/16-а

адміністративне провадження №К/9901/43850/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий Стародуб О.П.,

судді Коваленко Н.В., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2017р. (суддя Басова Н.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017р. (судді Панченко О.М., Іванов С.М., Чередниченко В.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, третя особа - Новокодацький районний військовий комісаріат м. Дніпра Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

встановив:

У листопаді 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати призначити пенсію за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років з 22 травня 2016 року на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. З 27.04.1986 року по 05.05.1986 року знаходився на роботах по ліквідації наслідків на ЧАЕС в 30-кілометровій зоні, а тому має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Проте відповідач відмовив йому у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з посиланням на неможливість встановлення факту перебування позивача у складі ремонтної роти в/ч НОМЕР_1 в зоні відчуження. Вважає відмову відповідача у такому призначенні неправомірною.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2017р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017р., позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років з 26.12.2016 року на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З ухваленими судовими рішеннями не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги посилався на те, що позивач не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки з доданих ним до заяви документів неможливо визначити період його перебування в зоні відчуження, назву населеного пункту, кількість виїздів до зони ЧАЕС. В свою чергу надані позивачем довідки Міністерства оборони України, на думку відповідача, не підтверджують перебування в зоні відчуження в період проходження позивачем строкової служби з 17.05.1984р. по 21.05.1986р.

Заперечуючи проти касаційної скарги позивач просив у її задоволенні відмовити. А оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII (далі Закон №796-XII).

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років, а учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Порядок № 22-1).

Порядком №22-1 передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно статті 65 Закону №796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок №51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Зокрема, відповідно до пункту 5 Порядку №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 1 до 14, у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення зеленого кольору, серія А.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

В свою чергу довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З наведеного випливає, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Судами встановлено, що позивач, 1966 р.н., є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії та має право на пільги встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 11.06.1991р. та перереєстрованим посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_3 від 14.05.1993р.

Відповідно до відповіді Ленінського районного військового комісаріату м. Дніпропетровська Міністерства оборони України від 12.06.2007р. № 829/п року позивач проходив військові збори та приймав участь в роботах по ліквідації катастрофи на ЧАЕС з 27.04.1986 року по 05.05.1986 року і одержав дозу радіації 27р.

Відповідно до військового квитка № НОМЕР_4 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році.

05.05.2016р. та 06.06.2016р. позивач звертався до відповідача з заявою про призначення йому пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листами від 13.05.2016р. №348/02/56 та від 16.06.2016р. №783/-1/56 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку посилаючись на те, що основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами та організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. Водночас, з наданих позивачем документів немає можливості визначити період його перебування в зоні відчуження, назву населеного пункту, кількість виїздів до зони ЧАЕС, а надані ним довідки МО України не підтверджують перебування в зоні відчуження в період проходження строкової служби з 17.05.1984р. по 21.05.1986р.

Також судами встановлено, що позивачем було сплачено єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2004 року по 31.03.2005 року у сумі 5280,00 грн. згідно з договором від 26.12.2016 року №29 про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи те, що позивач звернувшись до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську з заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», подав всі необхідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, суди дійшли висновку, що надані документи підтверджують особливий статус позивача, а саме те, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження та має право на призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено факт участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році протягом не менше 5 календарних днів, відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Посилання відповідача в обгрунтування касаційної скарги на те, що позивачем не було надано необхідні підтверджуючі документи є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки Закон №796-ХІІ пов`язує право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку з роботою в зоні відчуження у певний період і протягом певного проміжку часу, і позивачем такі обставини було підтверджено відповідними доказами.

Подібна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 03.10.2018р. (справа №398/438/17(2-а/398/97/17) та від 19.09.2018р. (справа №349/536/17) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2017р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Н.В. Коваленко

В.М. Кравчук