Справа № 120/2515/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 вересня 2019 р. Справа № 120/2515/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса Михайла Богдановича, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до відділу освіти Калинівської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

05.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» (далі - ТОВ «Вінпродтрейд», позивач) звернулось у Вінницький окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до відділу освіти Калинівської міської ради (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відділу освіти Калинівської міської ради Вінницької області щодо належного розгляду запиту про надання інформації № 127 від 16.05.2019 року;

- зобов`язати відділ освіти Калинівської міської ради Вінницької області повторно розглянути запит про надання інформації № 127 від 16.05.2019 року та надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» повну інформацію;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» судові витрати в розмірі 4921 грн., що складається із судового збору в розмірі 1921 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 3000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Калинівської міської ради Вінницької області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що ним надіслано до розпорядника інформації - відділу освіти Калинівської міської ради Вінницької області запит про надання публічної інформації № 127 від 16.05.2019 року щодо використання бюджетних коштів відповідачем.

Листом № 09-01/420 від 24.05.2019 відповідачем надано неповну відповідь, без належно оформленої та мотивованої відмови у задоволенні запиту в іншій частині.

Позивач зауважує, що внаслідок бездіяльності відповідача та ненадання ним повної відповіді на запит порушено його право на доступ до публічної інформації визначене Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Щодо процесуального питання пов`язаного із розподілом судових витрат, позивач зіслався на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи становить 4921 грн., що складається із судового збору в розмірі 1921 грн, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., які підлягають відшкодуванню.

Ухвалою суду від 09.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені). Крім того, відповідачу встановлено 15-денний строк з дня отримання ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву в порядку передбаченому статтею 162 КАС України.

13.08.2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 13.08.2019 року, копія договору про надання правової допомоги № 07/127 від 22.07.2019 року, копія акту приймання-передачі наданих послуг від 05.08.2019 року, платіжне доручення № 1441 від 08.08.2019 року.

20.08.2019 року на адресу суду від відділу освіти Калинівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ненадання інформації, яким суб`єктом господарювання було виготовлено продукцію яка постачалась згідно договору про закупівлю № 96 від 01.03.2019 року (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси), спростовується доданою до відповіді на запит декларацією виробника (посвідчення про якість). Поряд із цим, надання лише частини запитуваної інформації на питання № 4 запиту спростовується тими ж документами, у яких зазначено назву виробника та його юридичну адресу, у якій вказується найменування продукту, вид тари, кількість продукції, дата виготовлення, умови зберігання, термін зберігання. Поряд із цим, відповідач вказує на відсутність прямого прохання надати копії усіх накладних та декларації виробника, що стало підставою надання лише останніх декларацій, оскільки загальна їх кількість з моменту першої поставки і до отримання запиту становить більше 300 екземплярів, виготовлення копій яких тягне за собою додаткові витрати, що підлягають відшкодуванні у відповідності до п. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Крім того відповідач зіслався на те, що на виконання Закону України «Про публічні закупівлі», договір № 96 від 01.03.2019 року на закупівлю молока та додаткова угода оприлюднена на веб-порталі PROZZORO. Поряд із цим, з метою виконання положень Закону України «Про відкритість використання публічних коштів», усі накладні на постачання оприлюднені на єдиному веб-порталі використання публічних коштів Е-data, що знаходиться у вільному доступі із зазначенням всієї необхідної позивачу інформації (номер накладної, дата, кількість та ціна продукту).

Щодо ігнорування питання про надання інформації із адресою електронної пошти, на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідач повідомляє про недоцільність відповіді у цій частині, оскільки позивач неодноразово співпрацював з відділом освіти Калинівської міської ради, що свідчить про обізнаність останнього про адресу електронної адреси відповідача. Поряд із цим, зазначення реквізитів на офіційному бланку наданої відповіді позивачу, в тому числі електронної адресу, виключає необхідність надання такої інформації.

Відносно процесуального питання пов`язаного із розподілом судових витрат відповідач зазначив, що відділ є неприбутковою бюджетною установою, тому стягнення судових витрат суперечить нормам податкового та бюджетного законодавства.

Враховуючи наведені аргументи, відповідач вважає, що ним надана повна інформація на запит позивача за № 127 від 16.05.2019 року. А тому, вказані у позовній заяві вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

23.08.2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, однак суд не приймає її до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, допустимими заявами по суті справи у цій категорії справ є лише позов та відзив.

На підставі Наказу від 12.08.2019 року № 145-в/к, у період із 19.08.2019 року по 06.09.2019 року суддя у справі перебував у щорічній основній відпустці, тому рішення прийнято 11.09.2019 року.

Дослідивши заяви по суті справи, докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення у спірних правовідносин, суд встановив такі фактичні обставини справи.

16.05.2019 року ТОВ «Вінпродтрейд» звернулось до відділу освіти Калинівської міської ради, як розпорядника інформації, в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», із запитом № 127 про надання інформації, у якому Товариство просило:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію про використання бюджетних коштів, а саме:

- яку кількість молока було закуплено відділом освіти Калинівської міської ради на підставі договору, який укладено в результаті проведення процедури закупівлі ідентифікатор закупівлі UА-2019-01-22-003212-b (договір за № 96 від 01.03.2019 року на суму 417 280 грн.);

- яка ціна за 1 л. молока визначена у вищезгаданому договорі;

- чи змінювалася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі молока;

- у разі зміни ціни вказати на якій підставі та згідно яких підтверджуючих документів наданих ФОП Ставнійчуком С .В . було змінено ціну, надати копії цих документів;

- вказати змінену ціну за 1 л. та вказати яку кількість молока було закуплено по змінених цінах (якщо ціну було змінено);

- яка сума бюджетних коштів була використана на закупівлю молока по вищезгаданому договору.

3. Надати інформацію, у якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено дану продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси).

4. Надати копії посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що надавалася ФОП ОСОБА_2 під час постачання продукції зазначеної в договорі.

5. Надати інформацію, де вказати адресу електронної пошти, на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

6. Надати відповідь на вказаний запит та надати інформацію вказану в запиті у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ «Вінпродтрейд»: вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034 та електронного листа (у pdf. форматі) на е-mail ТОВ «Вінпродтрейд»: (а.с.11-12).

Листом № 09-01/420 від 24.05.2019 року відділ освіти Калинівської міської ради надав інформацію про те, що відділом за результатами процедури відкритих торгів на закупівлю молока (ідентифікатор закупівлі UА-2019-01-22-003212-b) було укладено договір № 96 від 01.03.2019 року на суму 417280 грн. з переможцем цієї процедури ФОП ОСОБА_2 .

Згідно вище зазначеного договору встановлена ціна на молоко 16,00 грн. за 1 л. За відповідною ціною було закуплено 2275 літрів молока на загальну суму 36400,00 грн.

02.04.2019 р. внесено зміни до договору шляхом укладання додаткової угоди № 1, якою збільшено ціну за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків.

Пунктом 7.5 розділу VII Договору передбачено, що зміна ціни за одиницю товару може бути застосована виключно у випадку реального коливання (підвищення) цін на товар, що закуповується, за умови надання постачальником відповідних підтверджуючих документів, а саме: довідки з Управління статистики про стан цін або Торгово-промислової палати або іншої компетентної на це установи про стан цін із зазначеним коефіцієнтом підвищення цін. При цьому, підвищення ціни здійснюється не більше, ніж на розмір коефіцієнту підвищення ринкової ціни.

Підставою внесення змін до істотних умов договору став лист ФОП ОСОБА_2 від 02.04.2019 р. № 1 та довідка УКС «Спільне підприємство заготівельна контора Калинівської райспоживспілки» від 01.04.2019 р. № 45/1. Довідка від 01.04.2019 р. № 45/1 містила інформацію про те, що середня споживча ціна на молоко у торговій мережі Вінницької області у квітні 2019 р. відносно березня 2019 р. зросла на 9,9 %.

При цьому зазначена зміна не призвела до збільшення суми, визначеної у договорі. Згідно додаткової угоди № 1 від 02.04.2019 року до договору № 96 від 01.03.2019 року встановлена ціна за зазначеною ціною було закуплено 3826 літрів молока на загальну суму 67222,82 грн.

Відповідач у відповіді також зазначив, що станом на 23.05.2019 року на закупівлю молока для забезпечення харчуванням учнів закладів загальної середньої освіти та вихованців закладів дошкільної освіти було використано по вищезгаданому договору 103622,82 грн. коштів місцевого бюджету.

Розпорядником публічної інформації у відповіді також вказано, що постачання молока супроводжувалося наданням декларації виробника (посвідчення про якість) на молоко. Згідно Закону України «Про публічні закупівлі» договір № 96 від 01.03.2019 року на закупівлю молока та додаткова угода № 1 від 02.04.2019 року були оприлюднені на ваб-порталі PROZZORO. Крім того, згідно Закону України «Про відкритість використання публічних коштів», усі накладні на постачання молока оприлюднені на єдиному веб-порталі використання публічних коштів: E-datа і знаходяться у вільному доступі (а.с.13-14).

Вважаючи, що відповідачем надано неповну інформацію на інформаційний запит, чим порушено вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України та відповідними спеціальними законами, а саме Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон від 02.10.1996 № 393/96-ВР), Законом України «Про інформацію» від 02.10.1996 № 2657-XII (далі Закон від 02.10.1996 № 2657-XII) та Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон від 13.01.2011 № 2939-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон від 02.10.1996 № 2657-XII визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону від 02.10.1996 № 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У свою чергу порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом від 13.01.2011 № 2939-VI.

При цьому суд враховує, що інформаційний запит позивача від 16.05.2019 року був ним поданий та розглянутий відповідачем саме в порядку, визначеному цим Законом, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту саме з урахуванням вимог Закону від 13.01.2011 № 2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Водночас, в силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак, праву позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача який володіє статусом розпорядника публічної інформації надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.

Статтею 23 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, у тому числі, надання недостовірної або неповної інформації.

У ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із чітко визначеним переліком запитань з метою отримання інформації, що належить до публічної у відповідності до Закону від 13.01.2011 № 2939-VI. Зокрема запитувалася інформація стосовно суб`єкта господарювання яким було виготовлено продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси), що постачалася за договором № 96 від 01.03.2019 року (питання № 3); інформація, про адресу електронної пошти на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI (питання № 5).

Проте, як встановлено судом із оглянутого листа № 09-01/420 від 24.05.2019 року (відповідь на запит), відповідачем не було надано відповіді на вказані питання (а.с. 13-14). Мотивуючи правомірність своїх дій, відповідач у відзиві зазначив, що в окремому зазначенні такої інформації не було необхідності, оскільки така випливає із доданих до відповіді матеріалів (декларації виробника та посвідчення про якість), у яких зазначено назву виробника та його юридичну адресу.

Однак, суд такі твердження оцінює критично, оскільки посилання на окремі документи, які фіксують юридично значимі факти та дії, які подані для підтвердження/спростування наявності чи відсутності конкретних операції не може оцінюватись судом як належний спосіб надання відповіді на запиту. Крім цього, надання копій документів про які запитував позивач та текстова відповідь по суті запиту, в силу Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, вважаються окремими елементами відповіді на запит. Тому посилання відповідача на можливість позивача почерпнути частину запитуваної інформації із доданих документів суперечить нормам Закону від 13.01.2011 № 2939-VI та вказує на неповноту наданої відповіді.

Щодо інформації про електронну адресу, то посилання відповідача про зазначення такої інформації на офіційному бланку разом із реквізитами відповідача, а також ймовірна обізнаність позивача щодо електронної адреси не позбавляє відповідача обов`язку надати запитувану інформацію, а власне переконання про очевидну обізнаність не може бути підставою для ігнорування питань визначених у запиті. Наведене розцінюється судом, як бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу запитуваної інформації в повному обсязі у відповідності до Закону від 13.01.2011 № 2939-VI.

Крім цього, судом встановлено, що позивач, окрім іншого, просив відповідача надати копії посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ФОП ОСОБА_2 на підставі договору № 96 від 01.03.2019 року. Проте, відповідачем було надано лише три копії декларацій виробника/посвідчення про якість № 49 від 06.05.2019, № 52 від 16.05.2019, № 53 від 21.05.2019, що підтверджують якість трьох партій молока виготовленого ФОП ОСОБА_4 (а.с.29-31).

Також, позивача повідомлено, що закуплено 2275 літрів молока за ціною згідно договору, та 3826 літрів молока закуплено за збільшеною ціною, згідно додаткової угоди № 1 від 02.04.2019 до договору № 96 від 01.03.2019 року (а.с.15-26).

Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших 10 сторінок.

Крім того, як роз`яснено у п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 10 від 29 вересня 2016 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», оскільки ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено можливість зазначення у запиті електронної адреси це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит тільки на електронну адресу.

Як встановлено судом із відповіді на запит № 09-01/420 від 24.05.2019 року та наданих разом із відповіддю копій документів, відповідачем надано позивачу лише частину документів, що запитувалися згідно п. 4 запиту про публічну інформацію. При цьому відповідачем на виконання норм ч. 2-3 ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI не роз`яснено позивачу про те, що задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, не вказано про встановлення розміру фактичних витрат за копіювання або друк документів обсягом понад 10 сторінок, не доведено до відома розміру таких витрат, не вказано про те, що позивачем не оплачено передбачені статтею 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком (а.с.13-14). Це свідчить про неповноту відповіді на запит. При цьому, у випадку якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк документів, інформація повинна надаватися безкоштовно (ч. 3 ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI).

Крім цього, дослідивши запит позивача, суд встановив, що останній крім поштової адреси, зазначив електронну та просив надіслати електронного листа (у pdf-форматі) на e-mail «Вінпродтрейд» . Тому, суд звертає увагу на те, що у випадку значного обсягу запитуваної інформації, правомірним варіантом дій відповідача, враховуючи норми ч. 5 ст. 19 Закону 13.01.2011 № 2939-VI, могли стати дії у формі надання інформації (належним чином оформлених документів) у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на приписи статті 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, як на підставу ненадання усіх документів.

Крім того, у листі від 24.05.2019 року не зазначено жодну з підстав, передбачених частиною першою статті 22 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, яка слугувала б причиною для відмови у наданні в повному обсязі запитуваних документів.

Поряд із цим, посилання розпорядника інформації у відзиві про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел (єдиний портал коштів E-data), не береться судом до уваги та вважається неправомірною відмовою в її наданні, адже факт оприлюднення відповідної інформації не звільняє відповідача від обов`язку надання інформації на запит.

Враховуючи те, що позивачу надано неповну відповідь та не надано копій усіх документів відповідно до запиту на інформацію, суд вважає, що відповідач вчинив протиправні дії щодо неналежного розгляду та не надання повної інформації на запит позивача від 16.05.2019 року № 127, чим порушив Закону від 13.01.2011 № 2939-VI. За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У цьому випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу повну інформацію на його інформаційний запит від 16.05.2019 року № 127 є засобом дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Що стосується відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, то суд зважає наступне.

Про витрати на професійну правничу допомогу зазначено у статті 134 КАС України. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 22.07.2019 року № 07/127, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 05.08.2019 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 13.08.2019 року, а також платіжне доручення, що підтверджує оплату в розмірі 3000 грн. за надані послуги (платіжне доручення від 08.08.2019 року № 1441).

Як видно з матеріалів справи, 22.07.2019 року між позивачем ТОВ «Вінпродтрейд» в особі Продана П.М. та адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Якименко та партнери» в особі президента ОСОБА_3 укладено Договір № 07/127 про надання правової допомоги.

За умовами цього договору (пункти 1.1, 2.1) адвокатське об`єднання приймає на себе доручення Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених цим Договором, а саме складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку з неповною відповіддю на запит про надання публічної інформації № 127 від 16.05.2019 року відділом освіти Калинівської міської ради Вінницької області (а.с.45).

Вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг (а.с.46).

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року по справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У цьому випадку доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є платіжне доручення № 1441 від 08.08.2019 року на виконання умов Договору 07/127 від 22.07.2019 року позивач сплатив гонорар у розмірі 3000 грн (а.с.47).

Як видно з акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 07/127 від 22.07.2019 року, а також детального опису робіт (наданих послуг) надано позивачеві такі юридичні послуги:

- складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку з неповною відповіддю на запит про надання публічної інформації № 127 від 16.05.2019 року відділом освіти Калинівської міської ради Вінницької області - вартістю 3000 грн.; складність справи - звичайна; затрачено 6 годин часу; вартість 1 години часу витраченої на надання послуг становить 500 грн. Таким чином, загальна вартість наданих послуг відповідно до Договору становить 3000 грн. та розраховувалось наступним чином: 500,00 (грн.) х 6 (год.) = 3000 грн.

Надання вказаних адвокатських послуг повністю підтверджується матеріалами справи і, на думку суду, є доведеним, а витрати є фактичними і неминучими, їхній розмір - обґрунтованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1921 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. належить стягнути на користь ТОВ «Вінпродтрейд» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо клопотання позивача про встановлення на підставі ч. 1 ст. 382 КАС України судового контролю за виконанням судового рішення, то суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки при прийнятті рішення судом не встановлено обставин, які б ставили під сумнів добросовісність дій відповідача в процесі виконання цього рішення. При цьому, у випадку виникнення таких обставин, позивач вправі звернутися із клопотанням до суду на стадії виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії відділу освіти Калинівської міської ради Вінницької області щодо надання неповної інформації при розгляді запиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» про надання інформації № 127 від 16.05.2019 року.

Зобов`язати відділ освіти Калинівської міської ради Вінницької області повторно розглянути запит про надання інформації № 127 від 16.05.2019 року та надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» повну інформацію.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) в загальній сумі 4921,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Калинівської міської ради Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (, місцезнаходження: вул. Волошкова, буд. 51 А, м. Вінниця, 21034);

Відповідач: відділ освіти Калинівської міської ради Вінницької області (, місцезнаходження: вул. В. Нестерчука, буд. 47, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, 22400).

Суддя Богоніс Михайло Богданович