Справа № 824/867/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/867/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого позовну заяву подають законні представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Заставнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області, Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Заставнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області (далі - відповідач-1), Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Заставнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області, що оформлено листом № 2 від 04.12.2018 року, у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон»;

- зобов`язати Заставнівський районний відділ Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII.

1.2. Ухвалою суду від 26.07.2019 року даний адміністративний позов залишено без руху.

1.3. Ухвалою суду від 12.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. ОСОБА_1 звернувся до Заставнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області (далі - Заставнівський РВ УДМС України в Чернівецькій області) із заявою щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

2.2. Проте, листом № 2 від 04.12.2018 року Заставнівським РВ УДМС України в Чернівецькій області позивачу повідомлено, що оформлення та видача паспорта громадянина України повинна здійснюватися згідно Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492-VI від 20.11.2012 року (далі - Закон № 5492-VI). Таким чином, у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII.

2.3. Не погодившись з такою відповіддю та вважаючи, що він має право на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІІІ АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

3.1. У поданій до суду позовній заяві представник позивач зазначає, що примушування до обробки персональних і конфіденційних даних позивача з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки є неправомірним втручанням в особисте життя з боку держави та порушення вимог статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року №2297-VI. Вказує, що права позивача на повагу до приватного життя як суб`єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту порушуються, оскільки він згоди на таку обробку не надає.

3.2. Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

3.3. Таким чином, на переконання представника позивача, норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аргументи відповідача

3.4. 27.08.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, оформлений Управлінням державної міграційної служби в Чернівецькій області, в якому викладено прохання відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку із безпідставністю.

3.5. Зокрема, у поданому відзиві зазначено, що заява про видачу паспорта громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки подана в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 його матір`ю ОСОБА_2 , тобто невідповідною особою, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 вже виповнилося шістнадцять років, а отже із вказаною заявою до територіального підрозділу міграційної служби повинен був звернутись саме ОСОБА_1 , а не його мати.

3.6. Управлінням державної міграційної служби в Чернівецькій області зазначає, що до заяви не було долучено жодного документа із необхідних для оформлення та видачі паспорта громадянина України, зокрема вказує, що не було додано свідоцтва про народження ОСОБА_1 , дві фотокартки 35х45 мм., оригінал паспорта документа одного з батьків на підтвердження належності до громадянства України, необхідні для оформлення паспорта громадянина України. Враховуючи той факт, що заява, що надійшла до міграційної служби 16.11.2018 року, подана не особисто ОСОБА_1 , а його матір`ю, ОСОБА_2 , не відповідала зразку заяви-анкети, зразок якої затверджено МВС України, та до заяви не було долучено необхідних документів, передбачених законодавством, для оформлення паспорта громадянина України, то прийняти заяву для розгляду та подальшого документування паспортом громадянина України не було можливим.

3.7. Окрім цього, у відзиві зазначається, що сама по собі заява, подана ОСОБА_2 до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області 16.11.2018 року у довільній формі не є підставою для оформлення та видачі паспорта будь-якого зразка її сину, у тому числі у вигляді книжечки. Однак Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області наголошує, що подана заява була прийнята для розгляду як звернення, що надійшло до територіального підрозділу з метою надання роз`яснення щодо можливості оформлення паспортного документа ОСОБА_1 , як особі яка досягла шістнадцятирічного віку. При цьому вказує, що сама заявниця, звертаючись із заявою до міграційної служби, бажала отримати саме відповідь на її звернення, а не паспортний документ для її сина.

3.8. Також, у відзиві окремо зазначено, що заява для оформлення паспорта громадянина України наявна у матеріалах судової справи абсолютно не відповідає тій заяві, що була подана до територіального підрозділу міграційної служби, а тому у додатках до відзиву Управлінням державної міграційної служби в Чернівецькій області надає копію заяви, що була подана до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області з відміткою про реєстрацію в журналі звернень громадян.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с. 13).

5.2. Згідно доданих до позовної заяви документів, позивач звернувся із заявою до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області про видачу йому паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII. При цьому, у вказаній заяві, позивач зазначив, що не надає згоду на збір і обробку персональних даних; забороняє передачу будь-яких даних про себе до Єдиного державного демографічного реєстру; забороняє формування по відношенню до себе УНЗР (будь-яких інших ідентифікаторів:цифрових, штрих-кодових, QR-кодових, біометричних тощо); забороняє використання щодо себе будь-яких засобів ЄДДР. Окрім цього, позивач відповідно до Закону України «Про звернення громадян», просить надіслати заявнику письмову відповідь на вказану у заяві адресу із повідомленням про дату і час оформлення паспорта. Для оформлення паспорта буде подано копію свідоцтва про народження і дві фотокартки (а.с. 18).

5.3. Поряд з цим, Управлінням державної міграційної служби в Чернівецькій області до відзиву додано заяву, з якою 16.11.2018 року в інтересах ОСОБА_1 його матір ОСОБА_2 та особисто ОСОБА_1 звернулися до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області про видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки. При цьому, у вказаній заяві, зазначено, що ОСОБА_1 немає наміру оформлювати паспорт у формі пластикової картки типу ID-1, а тому позивач та його матір не дають згоду на оформлення паспорта громадянина України у формі пластикової картки та відмовляються від оформлення паспорта з безконтактним електронним носієм або електронним чипом . Таким чином, просять видати бланк паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 виключно у вигляді паспортної книжечки (а.с. 61).

5.4. Вказана заява, згідно наданої відповідачем-2 копії журналу реєстрації звернень громадян, зареєстрована 16.11.2018 року як звернення громадян (а.с. 63-65).

5.5. Судом встановлено, що зміст та форма даної заяви відрізняються від заяви, яку позивачем долучено до позовної заяви. Зокрема, у вказаній заяві зазначено, що в якості додатків до неї долучено наступні документи: дві фотокартки 3,5х4 см. для оформлення бланку паспорта; копія свідоцтва про народження; довідка про реєстрацію з місця проживання; картка реєстрації особи. Разом з цим, на даній заяві проставлена відмітка відповідальною особою Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області про відсутність документів, зазначених у заяві як додатки

5.6. Про відсутність таких документів начальник Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області також повідомляв т.в.о. начальника Управлінням державної міграційної служби в Чернівецькій області листом від 20.08.2019 року № 1316/384-19. Зокрема у вказаному листі зазначено, що до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області 16.11.2018 року звернулась ОСОБА_2 , мати неповнолітнього ОСОБА_1 , як його представник, із заявою довільної форми щодо оформлення та видачі йому паспорта громадянина України у вигляді книжечки по досягненню ним шістнадцяти річного віку. До вказаної заяви не було долучено жодного із зазначених у зверненні. Тобто, додатки, зазначені у зверненні до територіального підрозділу міграційної служби не надавалися (а.с. 66).

5.7. Листом від 04.12.2018 року Заставнівським РВ УДМС України в Чернівецькій області позивачу повідомлено, що правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VІ. Відповідно статті 21 вказаного Закону кожен громадянин У країни, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Окрім цього, зазначив, що статтею 24 Конституції України визначено, що всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом та не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Отже, переконання особи, належність до окремих соціальних груп не можуть бути законною підставою для увільнення від своїх обов`язків перед державою або відмови від виконання законів.

5.8. Крім того у вказаному листі зазначено, що виходячи із системного аналізу норм права, видача документу, що посвідчує особу (незалежно від його вигляду - книжка чи картка, що містить безконтактний електронний носій) не можлива без обробки персональних даних особи. Заява про видачу паспорту підтверджує волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Враховуючи викладене, у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ (а.с. 19-20, 62).

5.9. 10.04.2019 року ОСОБА_2 , як законний представник позивача, звернулася до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області із заявою про надання відповіді на заяву про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_1 у вигляді книжечки, у зв`язку з тим, що такої відповіді не отримано (а.с. 17, 67).

VІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Предметом цього позову є відмова Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області щодо видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки.

6.2. При цьому суд звертає увагу, що позивачем до поданої позовної заяви та відповідачем до поданого відзиву додано в якості доказів копії заяв, з яким позивач та його матір зверталися до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області щодо видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ (а.с. 18, 61).

6.3. Судом встановлено, що зміст та форма таких заяв відрізняються. Разом з цим, заява, яку надав відповідач-2 датована 16.11.2018 року і саме зазначеної дати в журналі реєстрації звернень громадян зареєстроване відповідне звернення ОСОБА_2 (матері позивача) (а.с. 63-65).

6.4. Позивачем не надано будь-яких доказів, зокрема відмітки про реєстрацію, що саме з наданою ним заявою він звертався до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області. Окрім цього на даній заяві не проставлена дата оформлення чи подання її до органу міграційної служби.

6.5. При цьому, згідно змісту відповіді, яка оформлена листом від 04.12.2018 року Заставнівський РВ УДМС України в Чернівецькій області надає відповідь саме ОСОБА_2 , як матері позивача.

6.6. За таких обставин суд вважає, що 16.11.2018 року саме з доданою до відзиву заявою в інтересах ОСОБА_1 його матір ОСОБА_2 та особисто ОСОБА_1 звернулися до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області про видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки, а тому саме цій заяві буде надано відповідна оцінка.

6.7. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492-VI (далі - Закон №5492-VI) документами, оформлення яких встановлено цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), відповідно до їх функціонального призначення, є документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, яким є, зокрема, паспорт громадянина України. Згідно частини 3 статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

6.8. Статтею 14 Закону № 5492-VI визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

6.9. Частиною 1 статті 21 Закону № 5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

6.10. Відповідно до пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII (далі - Положення № 2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

6.11. Пунктом 5 Положення № 2503-XII передбачено, що паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

6.12. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється (пункт 6 Положення № 2503-XII).

6.13. Згідно пункту 8 Положення № 2503-XII термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

6.14. Водночас, пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України.

6.15. Пунктом 2 Постанови КМУ №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII;

- з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

6.16. Згідно з пунктом 3 Постанови № 302 установлено, що:

- прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється;

- паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.

Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

6.17. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 року №398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302» (далі - Постанова № 398), до Постанови №302 внесено зміни, якими передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

6.18. Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» від 06.06.2016 року №456 відповідно до абзацу 5 пункту 3 Постанови № 302, Постанови № 398 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Порядок №456).

6.19. Згідно пункту 1 Порядку №456 цей Тимчасовий порядок, розроблений відповідно до Постанови № 302, Постанови № 398, Положення № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

6.20. Саме на вказану вище Постанову №302 посилається відповідач-1 у відповіді на заяву позивача про оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, зазначивши при цьому, що зазначеною постановою затверджені, зокрема, зразок бланка, його технічний опис, порядок подання заяв, організація його видачі, дії працівників під час прийому заяв, оформлення та видачі паспорта.

6.21. У зв`язку з цим суд критично оцінює твердження відповідача-1, що ним не приймалось рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України у вигляді формі книжечки, а заява позивача була розглянута як звернення у межах строку визначеного Законом України "Про звернення громадян" та позивачу надано письмову відповідь з відповідними роз`ясненнями щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України.

6.22. Такі роз`яснення дійсно надані, але у відповіді також зазначено, що у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, що розцінене позивачем як відмова у оформленні і видачі паспорту у вигляді паспортної книжечки.

6.23. Разом з цим, суд розцінює твердження позивача щодо позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта-картки відповідно до Закону №5492-VІ може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря, як таке, що свідчить про порушення принципу невтручання в особисте та сімейне життя суб`єкта, шляхом електронної обробки персональних даних у процесі оформлення паспорту у формі ID-картки, оскільки згоди на таку обробку позивач та його законні представники не надавали.

6.24. Так, пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація, як біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

6.25. Згідно з частини 1 статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 року № 2297-VI (далі - Закон № 2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

6.26. Статтею 2 Закону № 2297-VI встановлено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

6.27. Разом з тим, згідно зі стаття 6 Закону № 2297-VI обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

6.28. Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

6.29. Водночас, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює порушення конституційних прав такої особи.

6.30. При цьому, реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, у межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, вказані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

6.31. Згідно матеріалів справи видно, що згода на оброку персональних даних позивачем та його законними представниками не надавалася. Таким чином, суд вважає, що у даному разі бажання позивачем отримати паспорт у формі книжечки та відмова у наданні згоди на оформлення паспорта у формі ІD-картки не становить загрозу національній безпеці, економічному добробуту та правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної.

6.32. У статті 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06.07.2010 року № 2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …".

6.33. За сталою практикою ЄСПЛ першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване статтею 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном "закон" … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".

6.34. Разом з цим, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року № 475/97-ВР, передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

6.28. Таким чином, суд приходить до висновку, що норми Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-XII (також чинного на момент виникнення спірних правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар.

6.35. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне і сімейне життя, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

6.36. Питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі.

6.37. Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18, провадження № 11-460заі18) позов задоволено частково та визнано протиправною відмову Відділу Управління Державної міграційної служби у видачі особі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-XII; зобов`язано Відділ Державної міграційної служби оформити та видати особі паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-XII.

6.38. На вказану постанову Верховного Суду позивач робить посилання у поданій до суду позовній заяві.

6.39. Вирішуючи спір по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

6.40. При вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон України від 14 липня 2016 року № 1474-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" (далі - Закон №1474-VIII), яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

6.41. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак, таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено. З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення суду першої інстанції та ухвалила нове - про часткове задоволення позову.

6.42. При цьому Велика Палата Верховного Суду визначила ознаки типової справи:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом Державної міграційної служби України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи Державної міграційної служби України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

6.43. Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів Державної міграційної служби України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

6.44. Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У даній справі суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 та з їх урахуванням надає оцінку обставинам даної справи.

6.45. Так, Управління Державної міграційної служби України у поданому до суду відзиві зазначає, що заява позивача була подана невідповідною особою та не відповідала зразку заяви-анкети, зразок якої затверджено Міністерством внутрішніх справ України. Таким чином, прийняти цю заяву для розгляду та подальшого документування паспортом громадянина України ОСОБА_1 не було можливим.

6.46. Разом з цим, щодо дотримання позивачем всіх необхідних вимог при зверненні до органу міграційної служби щодо видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, суд зазначає наступне.

6.47. Частиною 4 статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

6.48. Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин щодо наявності у позивача права на отримання паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки (на паперових носіях), відповідач не має права діяти на власний розсуд, а саме оформлювати або не оформлювати паспорт у вигляді паспортної книжечки.

6.49. Проте вказаний обов`язок відповідач повинен виконати при наявності відповідних документів, надання яких встановлено законодавством.

6.50. Постанова № 302, на яку посилається відповідач у поданому відзиві, передбачає виготовлення бланку паспорта громадянина України у формі пластикової картки типу ID-1, а тому подача заяви-анкети, яка передбачена також даною постановою, стосується саме такої форми паспорта громадянина України.

6.51. Натомість пункт 3 Постанови № 2503-ХІІ передбачає, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

6.52. Постановою Кабінету Міністрів України «Про зупинення дії постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 р. № 185» від 12.06.2013 року № 415 відновлено дію Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України» від 04.06.1994 року № 353, якою затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (у вигляді паспортної книжечки).

6.53. Пунктом 13 Постанови № 2503-ХІІ визначено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; - свідоцтво про народження; - дві фотокартки розміром 35х45 мм; - у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

6.54. Згідно пункту 2 Постанови № 2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

6.55. При цьому, суд звертає увагу, що вказано Постанова не містить чіткої вказівки на те, що заява не може бути подана в інтересах особи, яка досягла 16-річного віку, її законним представником.

6.56. За таких обставин суд вважає доводи відповідача-2 щодо того, що така заява подана невідповідною особою безпідставною.

6.57. На виконання Постанови № 2503-ХІІ Міністерством внутрішніх справ України виданий Наказ від 13.04.2012 року №320 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», який встановлював форму заяви про видачу паспорта та перелік документів, які необхідно подати, однак вказаний наказ втратив чинність 01.03.2018 року. Разом з цим, втрата чинності наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 року №320, на переконання суду, не позбавляє права особи звернутися до відповідних органів Державної міграційної служби України із заявою про отримання паспорту громадянина України у формі книжечки, передбаченого Постановою № 2503-ХІІ, в іншому випадку це б суперечило верховенству права.

6.58. Разом з цим, судом на основі аналізу матеріалів справи встановлено, що при подачі заяви до Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області позивачем та його законним представником необхідних документів подано не було, хоча в якості додатків вони зазначені були. Вказане підтверджується відміткою, проставленою на вказаній заяві відповідальною особою Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області.

6.59. А також, судом встановлено, що про відсутність таких документів начальник Заставнівського РВ УДМС України в Чернівецькій області також повідомляв т.в.о. начальника Управлінням державної міграційної служби в Чернівецькій області листом від 20.08.2019 року № 1316/384-19(а.с. 66).

6.60. Вказане свідчить про те, що передбачені пунктом 13 Постанови № 2503-ХІІ документи не були оформлені та подані до відповідного органу Державної міграційної служби України, а тому підстав для видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки не було.

6.61. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною відмову відповідача-1 у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

7.2. Відповідачем доведено правомірність відмови позивачу у видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, а тому, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

7.3. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, з урахуванням висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, не позбавлений права отримати паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, однак реалізувати таке право позивачем може тільки за умови дотримання вимог Постанови № 2503-ХІІ, а саме звернувшись до органу міграційної служби з відповідною заявою та долучивши до неї всі необхідні документи.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. При поданні до суду цього позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 (а.с. 3), однак враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не компенсує йому та не стягує на його користь ці витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого позовну заяву подають законні представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Заставнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області, Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач-1 - Заставнівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області (58400, Чернівецька обл. Заставнівський район, м. Заставна, вул. Чорновола, 2).

Відповідач-2 - Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (58000, м. Чернівці, вул. Шептицького, 25, ).

Суддя О.В. Анісімов