Справа № 200/4632/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року справа №200/4632/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі представника відповідача Груєнка С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року (повне судове рішення складено 25 липня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/4632/19-а (суддя в І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі Електромережі» (далі АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі», платник податків) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі ГУ ДФС у Донецькій області, контролюючий орган), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення.

Заявлені вимоги обґрунтовані безпідставністю прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень з огляду на вимоги Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № № 1669-VII) та наявністю Сертифікату ТПП від 05.09.2014 № 2878/05-4 та № 2888/05-4, яким засвідчено факт настання обставин непереборної сили, зумовлених використанням зброї на території розташування позивача з 14.04.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння податків та обов`язкових платежів та надання звітності. Крім того, позивач наголошує, що контролюючим органом не враховано, що платником податків до звітних податкових декларацій подано уточнюючі податкові декларації із земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, в яких у рядку 6-12 нараховано до зменшення податкові зобов`язання за періоди січень-травень 2016 року, та частина червня 2016 року. З урахуванням наведеного позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області:

- від 14.08.2018 № , яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 2603 грн. 88 коп. за платежем земельний податок з юридичних осіб;

- від 14.08.2018 № , яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 11 602 грн. 03 коп. за платежем земельний податок з юридичних осіб;

- від 14.08.2018 № , яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 106 грн. 56 коп. за платежем земельний податок з юридичних осіб;

- від 14.08.2018 № , яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 474 грн. 79 коп. за платежем орендна плата з юридичних осіб.

- від 14.08.2018 № , яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 277 грн. 80 коп. за платежем орендна плата з юридичних осіб;

- від 14.08.2018 № , яким зобов`язано сплатити штраф у сумі 1237 грн. 52 коп. за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначені доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, зокрема, апелянт наголошує, що позивач не сплатив самостійно задекларовані податкові зобов`язання з січня по червень 2016 року, у зв`язку з чим на 28.07.2016 виник податковий борг, на який автоматично було нараховано штрафні санкції. Уточнюючу податкову декларацію на зменшення податкових зобов`язань платником податків було подано 28.12.2016, внаслідок чого відбулось погашення податкового боргу, як іншого джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу. Крім того, платник податків із заявою про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань або про продовження граничних строків для сплати узгоджених податкових зобов`язань до ГУ ДФС у Донецькій області не звертався.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач до контролюючого органу подав наступні податкові декларації з плати за землю (звітні та уточнюючи) по територіям м. Лиман, Лиманської міської ради, Лиманської міської об`єднаної територіальної громади:

- звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 15.02.2016, в якій самостійно визначив плату за землю з юридичних осіб до сплати в сумі 4962 грн. 42 коп., уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 28.12.2016, в якій зменшив плату за землю з юридичних осіб на 2164 грн. 19 коп.;

- звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 15.02.2016, в якій самостійно визначив плату за землю з юридичних осіб до сплати в сумі 12 934 грн. 81 коп., уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 28.12.2016, в якій зменшив плату за землю з юридичних осіб на 5641 грн. 01 коп.;

- звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 15.02.2016, в якій самостійно визначив плату за землю з юридичних осіб до сплати в сумі 121 266 грн. 47 коп., уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № від 28.12.2018, в якій зменшив плату за землю з юридичних осіб на 52 885 грн. 66 коп.

Вищезазначені податкові декларації (звітні та уточнюючи) прийняті ГУ ДФС у Донецькій області, що підтверджується квитанціями № 2 та не заперечується відповідачем.

07 серпня 2018 року ГУ ДФС у Донецькій області була проведена камеральна перевірка позивача з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з плати за землю та орендної плати з юридичних осіб за період січень-травень 2016 року, та частина червня 2016 року по податковим деклараціям з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № від 15.02.2016, № від 28.12.2016, № від 15.02.2016, № від 28.12.2016, № від 15.02.2016, № від 28.12.2018.

За результатами зазначеної перевірки контролюючим органом був складений акт від 07.08.2018 № 1818/05-99-47-07/00131268, яким встановлено порушення термінів сплати платником податків узгодженого податкового грошового зобов`язання по податковим деклараціям з плати за землю, що були предметом перевірки (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

За результатами акту перевірки від 07.08.2018 № 1818/05-99-47-07/00131268 відповідачем 14 серпня 2018 року були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, якими застосовано до позивача штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання із земельного податку за платежем земельний податок з юридичних осіб.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з вимогами підпункту 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За приписами пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Нормою пункту 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань ПК України передбачена відповідальність для платника податків у вигляді нарахування штрафу (стаття 126) та пені (стаття 129).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 2 вересня 2014 року прийнято Закон № 1669-VII.

Відповідно до статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

Відповідно до статті 6 Закону № 1669-VII в редакції, чинній до 08.06.2016, суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнено від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до статті 7 Закону № 1669-VII в редакції, чинній до 08.06.2016, скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» (далі Розпорядження № 1275) на виконання абзацу третього пункту 5 статті 1-1 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Так, м. Лиман та населені пункти Лиманської міської ради, Лиманської міської об`єднаної територіальної громади віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених Розпорядженням № 1275.

Отже, платники земельного податку, які здійснювали діяльність на території проведення антитерористичної операції звільняються від своїх обов`язків, зокрема, щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та сплати орендної плати за землю державної або комунальної власності з 14 квітня 2014 року до 08 червня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій є подання позивачем уточнюючих розрахунків, якими зменшені податкові зобов`язання.

Так, АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» реалізовано право на подання уточнюючих розрахунків відповідно до положень статті 50 ПК України, поданням уточнюючих податкових декларацій з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, в яких у рядку 6-12 нараховане до зменшення податкові зобов`язання за періоди за січень, лютий, березень, квітень, травень та частина червня 2016 року. Такі декларації прийняті відповідачем, що підтверджено квитанціями № 2.

Разом з тим, слід звернути увагу, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17 травня 2016 року внесено зміни до Закону № 1669-VII, які набрали чинності 8 червня 2016 року.

На підставі цих змін положення Закону № 1669-VII викладені в наступній редакції:

статтею 6 Закону № 1669 передбачено звільнення суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону;

статтею 7 Закону № 1669 передбачено скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном і концесійний платіж за право на створення (будівництво) та/або управління (експлуатацію) державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, розташованим у населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону;

частина 4 статті 4 Закону №1669 передбачає, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Наведені переліки затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 року.

Відповідно до статті 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем були отримані сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили № 2878 від 5 вересня 2014 року, № 2888 від 5 вересня 2014 року, відповідно до яких було засвідчено для позивача з 14 квітня 2014 року настання обставин непереборної сили при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації та справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.

Статті 6 та 7 Закону № 1669 мають пряму дію, у відповідності до чого не вимагають обов`язку додаткового отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин, отже, відсутні підстав для обов`язкового засвідчення форс-мажорних обставин відносно строків подання декларації з орендної плати.

Відтак, оскільки земельні ділянки позивача знаходяться на території, де проводилась антитерористична операція, позивач відповідно до положень статті 6 Закону № 1669-VII звільнений від сплати своїх податкових зобов`язань з орендної плати та земельної плати на період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2016 року включно.

Положеннями статті 109 ПК України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до виконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як вже було зазначено судом вище, пунктом 126.1 статті 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у відповідних розмірах.

Специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на сплачену узгоджену суму грошового зобов`язання залежно від кількості днів затримки.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3. ст.57 ПК України) .

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян)

Разом з цим, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 87.9 ст.89 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Пунктами 30.1 та 30.2 статті 30 ПК України встановлено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Податкова пільга надається шляхом, в тому числі, звільнення від сплати податку та збору (абз. «г» п. 30.9 ст. 30 ПК України).

Як вже зазначалось судом, позивач в період з 14 квітня 2014 року по 08 червня 2016 року включно на підставі статті 6 Закону № 1669-VII був звільнений від своїх податкових зобов`язань з орендної плати та земельної плати, тобто мав у вказаний період податкову пільгу.

Таким чином, при поданні уточнюючого розрахунку відсутній об`єкт застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, оскільки подання уточнюючих розрахунків не є сплатою узгоджених сум податкового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Приписами статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ця норма покладає на позивача обов`язок надати до суду належні та допустимі докази, в цьому випадку, - дотримання вимог АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» податкового законодавства при визначенні (уточненні) податкових зобов`язань. Такі відомості матеріали справи містять.

В той же час, відповідачем не надано достатніх та належних доказів правомірності застосування штрафних санкцій до платника податків, який здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з орендної плати та земельного податку.

Положення ч. 1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги, а тому позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що місцевим судом правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 200/4632/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення 17 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко