Справа № 620/1999/19
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року Чернігів Справа № 620/1999/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сівертранс"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сівертранс» (надалі також - ТОВ «Сівертранс», позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (надалі також ГУ ДФС у Чернігівській області) та просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №0 від 24 травня 2019 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма «В4») №0 від 24 травня 2019 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма «В2») № 0 від 24 травня 2019 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма «Н») №0 від 24 травня 2019 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскільки зазначені в акті перевірки операції ТОВ «Сівертранс» з контрагентами Tango Trading OU (Tallin, Estonia) та OU K. Heinonen Eesti (Peetri alevik, Estonia), SIA "AN Transport" (Dreilinu, Stopina novads Latvia), SIA "AT Logistik" (Riga, Latvia) не є контрольованими, то Товариством при проведенні перевірки, по кожній операції, з метою їх обґрунтування за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" були надані довідки, які містили в собі всю інформацію передбачену процедурою, встановленою статтею 39 Податкового кодексу України, в тч. у п.п.39.4.6. При цьому, ревізорами зазначені довідки не були взяті до уваги, з посиланням на те, що в них Товариством застосований метод порівняльної неконтрольованої ціни, при тому, що на думку Ревізорів слід було застосувати метод перепродажу або чистого прибутку, які базуються на порівнянні рентабельності від перепродажу товарів з рентабельністю від перепродажу товарів у зіставних операціях. Однак, такі висновки перевіряючих, на думку позивача, є помилковими та некоректними, оскільки запропоновані ними методи не можуть бути застосовані у даній ситуації, оскільки придбані транспортні засоби використовуються Товариством у господарській діяльності і нікому не продавались, при цьому застосований Товариством спосіб порівняльної неконтрольованої ціни, викладений у наданих при проведенні перевірки довідках, містить всю передбачену ПК України інформацію і повністю підтверджує відповідність ціни. Також позивач зазначає, що реалізовані транспортні засоби попередньо не придбавались, а вносились як внесок фізичної особи до статутного капіталу без ПДВ, відповідно до податкового кредиту суми не відносились. Таким чином, нарахувавши при реалізації транспортних засобів, за договірною ціною, Товариство нарахувавши відповідні податкові зобов`язання з ПДВ, вже надало для бюджету додаткову вигоду, оскільки попередньо кредиту з ПДВ не отримувало. Тому, на думку позивача, донарахування Товариству додатково, ще 91 502, 00 грн податку на додану вартість - є спроба держави направлена на безпідставне збагачення за рахунок платника податку. За таких обставин, висновки про існування у платника податків порушень законодавства з питань оподаткування не відповідають дійсності та суперечать діючому законодавству.

Представник відповідача на адресу суду в установлені строки направив відзив, у якому позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити повністю та зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають нормам податкового законодавства, а податковий орган діяв в межах наданих повноважень.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що в тексті відзиву не тільки не наведено жодного аргументу та належного доказу протиправності тверджень/доводів Позивача, на які він посилався у позові, а і взагалі не згадуються аргументи та норми законодавства, порушення яких відповідачами у справі, на думку Позивача, і є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

В період з 15.03.2019 по 19.04.2019 працівниками ГУ ДФС у Чернігівській області проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Сівертранс» (код за ) щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2017 року по 31.12.2018, за наслідками якої складено акт №335/14/37696816 від 26.04.2019 (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначається про порушення платником податків вимог:

1. п.44.1, 44.2 ст.44, п.п.134.1.1. п.134.1 ст.134, п.п.140.4.2 п.140.4. ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено суму податку на прибуток за період з 01.10.2017р. по 31.12.2018р. на загальну суму 206229 грн., в т. ч. за 2018р. - на 206229 грн.

2. п. 188.1. ст.188, п.198.5 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями) в результаті чого: завищено суму податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню (р.20.2 податкової декларації з ПДВ) на загальну суму 140694 грн, в т.ч. за січень 2018р. - на 82271 грн, грудень 2018р. - на 58423 грн; завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 податкової декларації з ПДВ) на 92087 грн, в т.ч. за грудень 2018р. на 92087 грн.

3. п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) не зареєстровано податкові накладні. Відповідальність платника передбачена п.120-1.1 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України.

4. п. 27 гл. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148 (із змінами і доповненнями);

5. п. 3 «Порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» зі змінами та доповненнями, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4, зареєстрованого в МЮУ 30.01.2015р. №111/26556.

Зазначені в акті перевірки транспортні засоби були придбані на підставі укладених з контрагентами постачальниками зовнішньоекономічних контрактів, (копії Контракту №64 від 05.01.2018 року. Invoice/рахунку №64 від 05.01.2018 року, ВМД (форма МД-2) №UA 102150/2018/200313; Контракту №65 від 09.01.2018 року, Invoice/рахунку №65 від 09.01.2018 року. ВМД (форма МД-2) №UA 102150/2018/200247; Контракту №67 від 17.01.2018 року, Invoice/рахунку №67 від 17.01.2018 року, ВМД (форма МД-2) №?U А102150/2018/200308; Контракту №69 від 09.01.2018 року. Invoice/рахунку №69 від 09.01.2018 року. ВМД (форма МД-2) №UA102150/2018/200711; Контракту №71 від 12.02.2018 року. Invoice/рахунку №71 від 12.02.2018 року. ВМД (форма МД-2) №UA 1021 50/201 8/200707 містяться у матеріалах справи).

За результатами перевірки, які викладені в Акті, згідно п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4, ст.200, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ зі змінами, ГУ ДФС у Чернігівській області прийняті податкові повідомлення-рішення (форма «Р») №0 від 24 травня 2019 року, (форма «В4») №0 від 24 травня 2019 року та (форма «В2») №0 від 24 травня 2019 року та (форма «Н» №0 від 24 травня 2019 року.

Не погоджуючись із висновками викладеними в акті перевірки та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом свої справ та інтересів.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Підпунктом 140.5.4 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України передбачено, що фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30% вартості товарів у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу;

При цьому, вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

Відповідно до ч. 1 п.п.39.3.3 п.39.3 ст.39 ПК України, метод порівняльної неконтрольованої ціни полягає у порівнянні ціни, застосованої у контрольованій операції, з ціною у зіставній (зіставних) неконтрольованій (неконтрольованих) операції' (операціях), які фактично здійснені платником податків (іншими особами) або на підставі інформації, отриманої з джерел, визначених підпунктом 39.5.3 пункту 39.5 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 п.п. 39.5.3. п.39.5 ст.39 ПК України, платник податків та контролюючий орган використовують джерела інформації, які містять відомості, що дають можливість зіставити комерційні та фінансові умови операцій згідної з підпунктом 39.2.2 пункту 39.2 цієї статті, зокрема: інформацію про зіставні неконтрольовані операції платника податків, а також інформацію про зіставні неконтрольовані операції його контрагента - сторони контрольованої операції з непов`язаними особами; або будь-які інформаційні джерела, що містять відкриту інформацію та надають інформацію про зіставні операції та осіб.

Відповідно до ч. 7 п.п. 39.2.1. п.39.2 ст.39 ПК України, господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Таким чином, оскільки зазначені в акті перевірки операції ТОВ «Сівертранс» з контрагентами Tango Trading OU (Tallin, Estonia) та OU K. Heinonen Eesti (Peetri alevik, Estonia), SIA "AN Transport" (Dreilinu, Stopina novads Latvia), SIA "AT Logistik" (Riga, Latvia) не є контрольованими, то Товариством при проведені перевірки, по кожній операції, з метою їх обґрунтування за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" були надані довідки, які містили в собі всю інформацію передбачену процедурою, встановленою статтею 39 цього Кодексу, в т.ч. у п.п.39.4.6.

Позивачем було проведено аналіз цін на аналогічні автомобілі та причепи на ринку, про що були складені відповідні довідки про визначення відповідності операції принципу «витягнутої руки», які не були прийняті до уваги при проведенні перевірки та розгляді заперечень.

Слід також зазначити, що при здійсненні процедури декларування на Чернігівській митниці експортованого товару Позивач відповідно до положень Митного кодексу України здійснив декларування товару у сумах зазначених у Інвойсах.

Відповідно до ч.ч.1.2 ст.53 Митного Кодексу України декларант подав вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів та обраний метод розрахунку, а саме: Зовнішньоекономічний договори (контракти), Рахунки-фактури (інвойси). Платіжні доручення, та інші.

Згідно зі статтею 57 Митного Кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у коленого з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

На підставі ст.57 Митного Кодексу України декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Відповідно до ч.ч.3.4 ст.53 Митного кодексу України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Декларантом подано всі документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного Кодексу України.

Таким чином, оскільки розбіжності у поданих документах відсутні та відомостей достатньо для визначення митної вартості товарів, у митного органу не було підстав вважати за неможливе використати основний метод визначення митної вартості товарів, а саме за ціною договору щодо товарів, які імпортуються - що він і зробив.

Відповідно до 4.7 ст.54 Митного Кодексу України, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Факт відповідності чи не відповідності ціни/вартості імпортованих товарів визначається уповноваженими митними органами на стадії їх розмитнення/декларування при перетині кордону, а не через рік після їх ввезення, та фактичного використання у господарській діяльності.

Відповідно до норм п.п. 188.1 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними/бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротний активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до 189.1. ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

При цьому, слід мати на увазі, що дана правова норма направлена на захист державних інтересів (втрат державного бюджету) від зловживань недобросовісних суб`єктів господарювання при операціях з основними засобами. Наприклад придбання основних засобів з ПДВ (з віднесенням відповідної суми ПДВ до податкового кредиту) і подальшого його перепродажу за суттєво заниженою вартістю (за безцінь) і відповідно сплатою ПДВ у мінімальному розмірі (мінімізація).

При цьому, в даному випадку, реалізовані транспортні засоби попередньо не придбавались, а вносились як внесок фізичної особи до статутного капіталу без ПДВ, відповідно до податкового кредиту суми не відносились.

Таким чином, нарахувавши відповідні податкові зобов`язання з ПДВ при реалізації транспортних засобів за договірною ціною, Товариство надало для бюджету додаткову вигоду, оскільки попередньо кредиту з ПДВ не отримувало.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду відповідачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються висновки акту перевірки та як наслідок податкові повідомлення-рішення є такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівертранс" - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області: (форма «Р») № 0 від 24 травня 2019 року; (форма «В4») № 0 від 24 травня 2019 року; (форма «В2») № 0 від 24 травня 2019 року; (форма «Н») №0 від 24 травня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сівертранс" судовий збір в сумі 5925,60 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сівертранс", Михайло-Коцюбинське шоссе, 1-А/2,м.Чернігів,14011, .

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, вул. Реміснича, буд.11,м. Чернігів,14000, .

Дата складення повного рішення суду - 12.09.2019.

Суддя Ю. О. Скалозуб