Справа № 653/2978/19
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/2978/19
Провадження № 2-а/653/88/19
РІШЕННЯ

іменем України

12 вересня 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області лейтенанта Кіквадзе Вано Тадиєвича про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області лейтенанта Кіквадзе В.Т. про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11 серпня 2019 року близько 20 год. 24 хв. він керував автомобілем Mersedes Benz Vito та рухався у напрямку м. Генічеськ та побачив автобус, на якому було написано діти та його супровід, пропустив його та лише після цього був заблокований автомобілем поліції. Незважаючи на це, відносно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення від 11 серпня 2019 року серії ОБ № 186523 інспектором роти № 4 взводу № 1 БУПД в Черкаській області ДТТ лейтенантом поліції Капутицьким Е.Е. за те, що ОСОБА_1 не зупинився на вимогу поліції, які завчасно подали проблискові маячки червоного та синього кольорів і подали звуковий сигнал.

Після складання цього протоколу вже відповідач почав складати постанову про адміністративне правопорушення, яку позивач й оскаржує в судовому порядку, оскільки вважає постанову серії ДП 18 № 047260 від 11 серпня 2019 року, якою він притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУПАП незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Пояснює, що у п. 9.9 (б) ПДР України зазначено, що притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар, але такі обставини не мали місце, так як водій самостійно зупинився для того, щоб пропустити автобус із дітьми. Незважаючи на це, інспектор вказав, що водій не увімкнув аварійний світовий проблискувач та склав оскаржувану постанову на місці. При цьому по суті розгляд справи не відбувався, не надано жодних доказів на підтвердження його вини, йому не була надана можливість скористатись правовою допомогою, надати заперечення та документи, які його характеризують.

В судовому засіданні, що відбувалось в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов, з підстав, викладених у ньому .

Відповідач Кіквадзе В.Т. в судовому засіданні був відсутнім. Надав до суду відзив до позовної заяви, в якому вказав, що позивач не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Вказав, що 11 серпня 2019 року о 20 год. 24 хв. при здійсненні патрулювання екіпажом ним спільно із напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме як ОСОБА_1 , що керував транспортним засобом було зупинено інспектором патрульної поліції, після чого водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 б ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказує, що ці обставини є зафіксованими та підтверджуються належними доказами. Наголошує, що при винесенні постанови позивачу були роз`яснені права і обов`язки та була чітко дотримана процедура розгляду адміністративної справи. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу за його відсутністю.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ч. 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови серії ДП 18 № 047260 від 11 серпня 2019 року, складену інспектором роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції Кіквадзе В.Т. - 11 серпня 2019 року о 20:24 годині у м. Генічеськ по вул. Свободи, 93 ОСОБА_1 , який керував автомобілем Mersedes Benz Vito 116 CDI д.н. НОМЕР_1 було зупинено інспектором патрульної поліції, після чого водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п.п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 цією постановою накладене адміністративне стягнення - штраф 425 грн.

Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 9.9. (б) ПДР України визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

У силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки в ході патрулювання в складі екіпажу було зафіксовано, як автомобіль ОСОБА_1 був зупинений патрульною поліцією, а той в свою чергу, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

На підтвердження вказаних обставин, відповідач посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 186529, складену інспектором роти № 4 взводу № 1 БУПП в Черкаській області Капутицьким Е.Е. відносно водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, не зупинився та був затриманий шляхом переслідування патрульної поліції та створення штучного затору.

Зі змісту рапорту інспектора Капутицького Е.Е . вбачається, що вони в складі екіпажу разом з Кіквадзе В.Т. супроводжували колону автобусів з дітьми та ними було перекрито вулицю Свободи біля ж/д вокзалу у м. Генічеськ. В службовому автомобілі були увімкненні проблискові маячки червоного та синього кольору та звукова сигналізація. Водій ОСОБА_1 грубо порушив ПДР та здійснив маневр службового автомобіля, який перекривав вулицю. Після чого автомобіль ОСОБА_1 було заблоковано.

Законність винесеної постанови та вчинення самого правопорушення відповідач підтверджує відеозаписом, що здійснювався з нагрудного відео реєстратора та відео реєстратора службового автомобіля.

Разом з тим, дослідив зміст вказаних відеозаписів суд приходить до висновку, що надані докази повністю спростовують пояснення відповідача щодо наявності складу правопорушення, з огляду на наступне.

Відеозапис, здійснений реєстратором службового автомобіля зафіксував те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 проїхав повз автомобіля поліції та після цього здійснив зупинку для того, щоб пропустити автобус.

Так, суд в рамках цієї справи не вирішує питання щодо порушень ПДР України ОСОБА_1 щодо невиконання вимог зупинки, обставини щодо чого зафіксовані протоколом серії ОБ № 186529.

Разом з тим, обставини, викладені у вказаному протоколі підтверджують той факт, що позивач не здійснював зупинку на вимогу поліцейського.

Суд оцінює справу в рамках висунутого обвинувачення та констатує, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження пояснення ОСОБА_1 , оскільки з наданих відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_1 здійснив зупинку самостійно для пропуску автобуса та вже після цього, до нього під`їхав патрульний автомобіль та заблокував його рух, тобто зупинка автомобіля позивача не була пов`язана із вимогою поліцейського.

Факт самостійної зупинки водія в ході руху для дачі дороги автобусу, унеможливлює застосування до нього відповідальності за порушення вимоги ПДР щодо дачі аварійної світлової сигналізації, що підлягає ввімкненню саме у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Таким чином, поліцейські здійснювали переслідування, заблокували та підійшли до автомобіля, який вже стояв, даючи рух автобусу.

З огляду на викладене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п.п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та послідовних пояснень позивача, при розгляді справи на місці зупинки транспортного засобу та винесенні оскаржуваної постанови відповідач проігнорував клопотання позивача про відкладення розгляду справи для надання можливості звернутись за правовою допомогою.

Пункт 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року передбачає винесення інспектором адмінпостанови без складання протоколу у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пункт 9 Розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлює порядок розгляду справи поліцейським, під час якого, зокрема, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Дані норми вказують на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП.

Таким чином, суд наголошує, що винесення постанови із порушенням порядку розгляду справи призвело до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що в наведених положеннях кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише в разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Так, частиною 1 статті 59 та частині 2 статті 64 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд; статті 2, пункту З статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, де зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту та можливість вільного вибору захисника; принципу 1 «Основних принципів, що стосуються ролі юристів», прийнятих восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками, який передбачає, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту й відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях судочинства.

Право особи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи закріплено ч. 1 ст. 268 КУпАП та не може обмежуватися або ігноруватися.

Відмова інспектора роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області Кіквадзе В.Т.у розгляді клопотання позивача щодо користування юридичною допомогою є порушенням вищевказаних норм.

Враховуючи викладене вище та відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. ст. 5, 6, 77, 241-250,286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Кіровоградській області лейтенанта Кіквадзе Вано Тадиєвича про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Визнати незаконною постанову серії ДП 18 № 047260 від 11 серпня 2019 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 та скасувати її.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова