Справа № 1.380.2019.002201
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002201
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Гордійчук Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Паращак І.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, із вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 перерахунку пенсії у розмірі 80% на 90% від середньомісячної заробітної плати старшого прокурора Західно-Української транспортної прокуратури, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012 року та ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції Закону від №2663 від 12.07.2001 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відновити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії від середньомісячної заробітної плати, згідно довідки прокуратури Львівської області від 21.11.2012 року в розмірі 90%, починаючи виплату недоотриманих ним 10% пенсії з 01.07.2012 року по даний час, в порядку, передбаченому ч.2 ст.46 Закону №1058-IV від 08.07.2003 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою суду від 06.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.

23.05.2019 за вх. № 17787 відповідачем подано відзив на адміністративний позов та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.3ст.123 КАС України.

28.05.2019 за вх. № 18416 позивачем подано відповідь на відзив.

03.06.2019 за вх. № 19222 позивач подав заперечення на клопотання відповідача щодо строку звернення до суду.

25.06.2019 за вх. № 22296 позивачем подано додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 11.07.2019 зупинено провадження у справі до 09.09.2019 для надання можливості примирення сторін на підставі п.4 ч.1 ст.236 Кодексу про адміністративне судочинство України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.02.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у розмірі 80% на 90% від середньомісячної заробітної плати старшого прокурора Західно-Української транспортної прокуратури, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012 року та ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції Закону від № 2663 від 12.07.2001 року. Однак, позивач отримав відповідь від 14.03.2019 за № 1415/883/1-20/07.05.06 про відмову в перерахунку пенсії 90% від середньомісячної заробітної плати позивача, відповідно до Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 (далі- Закон № 3668).

Вважає, дії позивача є протиправними, оскільки вони порушують ч.1 ст.58 Конституції України принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно правових актів. Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач заперечив позовні вимоги з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 23.05.2019 № 17787. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих на момент здійснення перерахунку пенсії позивачеві у 2012 році здійснювалося відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 з внесеними змінами відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668 від 08.07.2011, відповідно до якої пенсія призначається в розмірі 80% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 у страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Статтею 2 Закону № 3668 передбачено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Саме тому перерахунок пенсії позивача було проведено відповідно до норм законодавства, тобто з 80% від суми заробітної плати.

Відтак, на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення адміністративного позову. При цьому вказано, що позивачем пропущений строк, встановлений ст. 122 КАС України, для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 15.11.1973 по 16.09.1996 працював на прокурорсько слідчих посадах прокуратури Львівської області та Західно-української транспортної прокуратури. З 16.09.1996 позивач звільнився у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років при стажі прокурорсько-слідчої роботи 25 років 10 місяців.

Відповідно до ст. 50 -1 Закону України « Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ зі змінами від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, позивачу було нараховано пенсію в розмірі 90% від суми середньомісячного заробітку старшого помічника прокурора Західно-Української транспортної прокуратури.

На підставі вимог Закону України «Про прокуратуру» орган пенсійного фонду щорічно їз урахуванням підвищень заробітної плати проводив перерахунок пенсій з, першого числа місяця , що йде за місяцем в якому настали обставини, що тягунуть за собою зміну розміру пенсій.

ОСОБА_1 подав до управління Пенсійного фонду у Франківському районі м. Львова довідку прокуратури Львівської області про середньомісячний заробіток № 18/959 від 21 листопада 2012 року для перерахунку пенсії відповідно до постанови КМУ від 31.05.2012 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" № 505, яка набрала чинності з 14.06.2012, згідно з якою та відповідно до ст. 50-1 Закону "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 в позивача виникло право на перерахунок пенсії з 01 липня 2012 року в розмірі 90 відсотків від середньо місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Львівської області.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратурою Львівської області надано позивачу довідку № 18/959 від 21 листопада 2012 року про те, що він працював в прокуратурі Львівської області на посаді старшого прокурора Західно-Української транспортної прокуратури. Заробітна плата станом на 14.06.2012 року, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505, в загальному розмірі становить 8847,29 грн. в розрізі складових: основний оклад - 2316 грн.; класний чин -135,00 грн.; вислуга років - 980 грн.; щомісячні премії на які нараховуються страхові внески -1750 грн.; надбавка за виконання особливо важливої роботи - 2 401,98 грн.; матеріальна допомога на оздоровлення - 631,95 грн., матеріальна допомога на вирішення соціальних потреб - 631,95 грн. (а.с.12).

Управління Пенсійного фонду у Франківському районі в м. Львові здійснило перерахунок пенсії позивачу не 90 % заробітної плати, а 80 %. Письмового повідомлення про зниження позивачу відсотків пенсійної виплати посадові особи Франківського управління не надсилали.

26 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області з проханням поновити йому пенсію в розмірі 90%, як це було передбачено Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ зі змінами в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001. У заяві позивач просив надати пояснення у відповідності до якої норми Закону йому та на якій підставі знизили пенсію на 10 відсотків та чому йому не надіслали повідомлення про зниження розміру пенсії.

Відповідь на заяву ОСОБА_1 надійшла від управління обслуговування громадян Франківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісного центру), з підлеглої Відповідачеві установи, листом від 14.03.2019 за № 1415/883/1-20/07.05.06, який позивач отримав 20.03.2019. В листі зазначено, що у проханні ОСОБА_1 відмовлено, тому що набрав чинності Закон від 08.07.2011 № 3668-VI " Про зходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", яким було знижено відсоток обчислення спеціальних пенсій до 80 %. При цьому, відповідач в листі зазначив не про перерахунок пенсії позивача, а про її обчислення, яке було проведене у вересні 1996, відповідач також покликався на закони № 76-VIII від 28.12.2014 та № 1697- VII від 14.10.2014, які прийняті більш, ніж через 2 роки після перерахунку пенсії.

05.03.2019 позивач звернувся до Головного правління Пенсійного фонду України у Львівській області зі скаргою, в якій виклав тіж самі питання щодо неправильно проведеного перерахунку пенсії в листопаді 2012 року. Просив поновити перерахунок відповідно до ст. 50-1 Закону "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ в редакцїї Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 та доплатити 10 відсотків розміру пенсії з 1 липня 2012 року по даний час.

Відповідач на адресу позивача скерував листа від 17.04.2019 за № 1659/-20/07.05-06, яким скаргу позивача повністю відхилив, зазначивши, що з 01.07.2012 черговий перерахунок пенсії у розмірі 80% заробітної плати старшого прокурора позивачу здійснено відповідно до ст. 50-1 Закону 1789 -XII зі змінами, передбаченими Законом України від 08.07.2011 № 3668..."і ,що розмір пенсії після перерахунку збільшився".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При прийнятті рішення, суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла до 01.10.2011 р.) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, а саме: прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

З 01 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", положення яких щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" змін не зазнали.

Відповідно до частини тринадцятої та вісімнадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - постанова № 505), якою затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури, у позивача виникло право на перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року.

Проте, з урахуванням стажу роботи в органах прокуратури позивачу первісно було призначено пенсію у розмірі 90% від заробітку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу було здійснено перерахунок пенсії у розмірі нижчому, ніж передбачалось законодавством України у вказаному періоді, оскільки при перерахунку пенсії відповідач безпідставно керувався ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в новій редакції, згідно якої пенсія призначається у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати, а не ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії).

У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Суд зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Отже, застосувавши відсоток - 80 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки при призначенні пенсії первісно встановлено для її обрахунку розмір 90 відсотків від заробітку.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тож суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосувалися порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Тому, застосувавши при перерахунку пенсії 80%, а не 90% від заробітної плати відповідач діяв протиправно.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі № 308/11498/16-а, від 31.07.2019 у справі № 569/4150/16-а.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Суд наголошує, що предметом позову у даній справі є визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 перерахунку пенсії у розмірі 80% на 90% від середньомісячної заробітної плати старшого прокурора Західно-Української транспортної прокуратури, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012 року та ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції Закону від №2663 від 12.07.2001 року.

Позивач звернувся 26 лютого 2019 року із заявою до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області з проханням поновити йому пенсію в розмірі 90%. Отримавши відповідь 14.03.2019 за № 1415/883/1-20/07.05.06 про відмову в перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з позовною заявою 02.05.2019, а тому строк звернення до суду ним не пропущений.

Що стосується позовної вимоги позивача щодо компенсації втрати частини доходів, то суд зазначає наступне:

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-III) та «Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до положень статей 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 цього ж Закону визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Пунктом 4 Порядку №159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу вищезазначених норм права, встановлено, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у пункті 3 Порядку №159, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми доплати до пенсії, яка позивачу нарахована не була, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом №2050-ІІІ, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 487/6923/16-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимоги щодо компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,- задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в поновленні ОСОБА_1 перерахунку пенсії у розмірі 80% на 90% від середньомісячної заробітної плати старшого прокурора Західно-Української транспортної прокуратури, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» №505 від 31.05.2012 року та ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції Закону від №2663 від 12.07.2001 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ) відновити перерахунок призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії від середньомісячної заробітної плати, згідно довідки прокуратури Львівської області від 21.11.2012 року починаючи виплату з 01.07.2012 року в розмірі 90%, з врахуванням виплачених сум.

В задоволені вимоги щодо компенсації втрати частини доходів відмовити повністю.

Судові витрати із сторін не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 17 вересня 2019 року.