Справа № 440/443/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р.Справа № 440/443/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 12.02.19 року по справі № 440/443/19

за позовом ОСОБА_1

до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування постанов,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - відповідач), в якій просив суд: визнати незаконними дії державного виконавця Автозаводського ВДВС щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника від 17 вересня 2018 року ВП № 56124477; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 17 вересня 2018 року ВП № 56124477; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС про арешт майна боржника від 17 вересня 2018 року ВП № 56124477; зобов`язати відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 , внесені в зв`язку з відкриттям виконавчого провадження ВП № 56124477.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірні постанови позивачу не надсилались, під час відкриття спірного виконавчого провадження порушено вимоги Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження в частині присвоєння єдиного унікального номеру виконавчого провадження; виконавчий документ, який став підставою для відкриття виконавчого провадження не відповідає вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"; так само і виконавчий документ, на підставі якого накладено арешт на майно боржника, не відповідає вимогам пункту 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень; заявлена до стягнення у спірній постанові про відкриття виконавчого провадження сума боргу не відповідає фактичним обставинам, оскільки остання частково сплачена боржником під час попереднього виконання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області про арешт майна боржника від 17 вересня 2018 року ВП № 56124477. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 2-2913/2011 від 18 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "КБ Приватбанк" заборгованості за кредитними договорами у сумі 1564475,49 грн. Автозаводським ВДВС 10 травня 2011 року відкрито виконавче провадження ВП № 26326257.

08 червня 2011 року Автозаводським ВДВС винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 26326257.

04 квітня 2018 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 26326257 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

04 квітня 2018 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56124477 на підставі постанови Автозаводського ВДВС № 26326257 від 08 червня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 141237,55 грн.

Не погоджуючись із постановою Автозаводського ВДВС від 04 квітня 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 56124477, позивач звернувся до суду.

За результатами судового оскарження рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі № 816/1414/18 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС від 04 квітня 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 56124477.

На виконання вищевказаного судового рішення 17 вересня 2018 року відповідачем винесено постанову про скасування процесуального документа, якою постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56124477 від 04 квітня 2018 року скасовано.

17 вересня 2018 року державним виконавцем Автозаводського ВДВС на підставі постанови Автозаводського ВДВС № 26326257 від 08 червня 2011 року повторно відкрито виконавче провадження щодо стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 156447,54 грн. Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 17 вересня 2018 року ВП № 56124477, якою на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , накладено арешт.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження відомості щодо позивача відповідачем внесено до Єдиного реєстру боржників.

11 лютого 2019 року відповідачем постановою ВП № 56124477 внесено виправлення до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 56124477 від 17 вересня 2018 року у зв`язку з виявленням технічної помилки в частині зазначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника, та зазначено, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає виконавчий збір в розмірі 141065,50 грн.

Не погоджуючись із правомірністю дій відповідача та постановами Автозаводського ВДВС ВП № 56124477 від 17 вересня 2018 року про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно боржника, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Приписами ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

За приписами частини першої статті 26 зазначеного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Системний аналіз Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку, що у разі надходження на виконання виконавчого документа, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження або прийняти рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття його до виконання. Вчинення державним виконавцем будь-яких інших виконавчих дій чинне законодавство не передбачає.

Згідно ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Разом із тим, підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття його до виконання, передбачені частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", станом на дату надходження виконавчого документа були відсутні, а відтак виконавче провадження на підставі постанови Автозаводського ВДВС № 26326257 від 08 червня 2011 року ВП № 26326257 підлягало відкриттю.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення порядку Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження в частині неприсвоєння відкритому повторно на підставі постанови Автозаводського ВДВС від 08 червня 2011 року ВП № 26326257 виконавчому провадженню ВП № 56124477 нового єдиного унікального номеру, та зазначає про те, що виконавче провадження ВП № 56124477 у передбаченому статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження" порядку не закінчувалось, а відтак відсутні підстави для відкриття нового виконавчого провадження та присвоєння йому нового єдиного унікального номеру. Слід зауважити, що скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в судовому порядку не має правовим наслідком закінчення відкритого виконавчого провадження, а тому повторне відкриття виконавчого провадження на виконання постанови Автозаводського ВДВС від 08 червня 2011 року ВП № 26326257 належить здійснювати із застосуванням попередньо присвоєного єдиного унікального номеру ВП № 56124477.

Доводи апелянта стосовно ненаправлення на його адресу в установленому Законом порядку копії постанови про відкриття виконавчого провадження колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, в силу частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт належного виконання відповідачем приписів частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" в частині направлення копій спірних постанов рекомендованим поштовим відправленням.

Так, відомостями з Інтернет-ресурсу ПАТ "Укрпошта" підтверджено, що копії надісланих відповідачем 17 вересня 2018 року на адресу позивача документів повернулись відправнику через закінчення терміну їх зберігання поштовим відділенням.

За викладених обставин, неотримання позивачем копій направлених відповідачем 17 вересня 2018 року документів мало місце з вини ініціатора звернення, а тому його посилання на протиправність дій державного виконавця в цій частині відхиляються судом.

Щодо посилання позивача на невідповідність виконавчого документа, на підставі якого винесено спірні постанови, вимогам статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів зазначає наступне.

Так, постанова Автозаводського ВДВС № 26326257 від 08 червня 2011 року, на підставі якої відкрито спірне виконавче провадження ВП № 56124477 не містить її окремих обов`язкових реквізитів.

З пояснень представника відповідача встановлено, що неправомірні дії окремих посадових осіб відповідача зумовили необхідність вдатись до заходів відновлення виконавчого провадження ВП № 26326257.

Вказані обставини досліджувались Полтавським окружним адміністративним судом в межах розгляду справи 816/1414/18 та були визнані судом обґрунтованими, а спірний виконавчий документ таким, що є належною підставою для відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними дій державного виконавця Автозаводського ВДВС щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника від 17 вересня 2018 року ВП № 56124477; визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 17 вересня 2018 року ВП № 56124477.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 , внесені в зв`язку з відкриттям виконавчого провадження ВП № 56124477, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частин першої та другої статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно вимог частини сьомої зазначеної статті відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Зважаючи на те, що судом встановлено правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 вересня 2018 року ВП № 56124477, а обставини, передбачені частиною сьомою статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" не мали місця, підстави для виключення інформації про позивача з Єдиного реєстру боржників відсутні.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 , внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження ВП № 56124477.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Констатуючи необґрунтованість інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року по справі № 440/443/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 17.09.2019 року