Справа № 140/246/19
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

09 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/246/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Хирі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними та скасування наказів від 04.09.2018 №229-ОС «По особовому складу» в частині припинення контракту та звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_1 , заступника начальника відділу прикордонної служби «Амбуків» ІІІ категорії (тип Б) за пп. «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та від 06.09.2018 №323-ОС «По особовому складу» в частині виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення; поновлення капітана ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу прикордонної служби «Амбуків» ІІІ категорії (тип Б) 7 прикордонного загону (І категорія) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та у списках особового складу і всіх видів забезпечення з 06.09.2018; стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного невиконання ним службових обов`язків.

Ухвалою судді від 07.02.2019 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу, однак постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2018 вказана ухвала судді скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

19.06.2019 до Волинського окружного адміністративного суду повернулася вказана адміністративна справа після перегляду в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче засідання на 11:00 13.08.2019.

12.08.2018 від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 було відомо про наявні в нього не зняті дисциплінарні стягнення, які стали підставою для звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Додатково 27.07.2018 позивач особисто ознайомився (під підпис) з результатами службового розслідування, в матеріалах справи якого наявна копія службової картки позивача з зафіксованими наявними на той час дисциплінарними стягненнями та підписом останнього, що підтверджує його обізнаність щодо дисциплінарних стягнень. Тобто, з 27.07.2018 позивач був обізнаний про стягнення, 23.08.2018 року під час ознайомлення з поданням про звільнення повторно був повідомлений про наявні стягнення, які стали підставою для звільнення. Водночас ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом лише 31.01.2019, після спливу понад шість місяців від дня, коли позивач дізнався про останнє дисциплінарне стягнення. Так, позивачем не надано будь-яких документів, які б підтверджували та доводили обґрунтованість пропуску строку звернення до адміністративного суду та можуть бути визнаними поважними причинами як такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду з адміністративним позовом, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Крім того, відповідач у клопотанні зазначає, що позивач не підтвердив фактів щодо можливих перешкод з приводу одночасного звернення до суду та паралельно до вищестоячих органів з метою дотримання строків оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, з огляду на що просить даний позов залишити без розгляду (а.с.127-141).

В підготовчому засіданні 13.08.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку із клопотанням представника позивача про відкладення підготовчого засідання та призначено наступне підготовче засідання на 12:00 09.09.2019.

09.09.2019 в підготовчому засіданні представник позивача та позивач заперечили проти залишення позову без розгляду, зазначивши, що з оскаржуваними наказами Олійник А.О. ознайомлений 06.09.2018 та з метою позасудового врегулювання спору останній звертався зі скаргою до голови Держаної прикордонної служби, в якій просив визнати протиправними та скасувати дані накази. Відповідь на дану скаргу отримав 31.12.2018, отже, враховуючи вимоги частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), місячний строк звернення до суду з даним позовом ним дотримано.

Представник відповідача в підготовчому засіданні підтримав заявлене клопотання з підстав, наведених у ньому.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення без розгляду позовної заяви з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною четвертою статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів передбачено конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС).

Із вищенаведеного слідує, що законодавець чітко передбачив можливість особи в місячний строк оскаржити дії та рішення суб`єкта владних повноважень щодо свого звільнення, якщо вона вважає, що таке було здійснено незаконно, водночас зазначений строк обраховується з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Так, як встановлено судом та не заперечувалося самим позивачем в судовому засіданні, з оскаржуваними наказами про звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу загону і всіх видів забезпечення він ознайомлений 06.09.2018.

Таким чином, місячний строк звернення до суду з позовом слід обраховувати саме з цієї дати - 06.09.2018.

Водночас до суду із даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 31.01.2019, про що свідчить відбиток штемпеля на конверті (а.с.11), тобто із пропуском встановленого спеціальним законодавством місячного строку.

Суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених та наявних доводів.

Так, скорочені строки, передбачені частиною п`ятою статті 122 КАС України, слугують засобом унеможливлення порушення трудових прав працівників, які можуть бути прийняті на посаду звільненої особи та функціональної діяльності органу, з якого така особа була звільнена, оскільки вважається, що учасники трудових відносин у даному випадку безпосередньо обізнані з рішеннями, діями чи бездіяльністю роботодавця, крім цього, за законом вони мають право на таку «обізнаність», що також надає їм можливість оперативно звернутися за судовим захистом.

При цьому, пропуск строку, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено.

Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише, якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено, та підтверджуються належними і допустимими доказами.

Також необхідно зауважити, що відповідно до змісту положень статті 122 КАС України особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Обґрунтовуючи дотримання строку звернення до суду з даним позовом, позивач в позовній заяві зазначив, що на підставі пунктів 87-1, 88 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та пункту 297 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (далі Положення №1115/2009) 08.10.2018 звернувся зі скаргою до Голови Державної прикордонної служби України, до повноважень якого належить скасування повністю чи в окремій частині актів органів Держприкордонслужби, у якій просив скасувати оскаржувані накази.

Відтак, позивач вважає, що скористався правом досудового врегулювання спору, який не дав йому можливості захистити його порушені права, та в місячний строк після отримання відповіді за результатами розгляду його скарги звернувся з даним позовом до суду.

Однак, на думку суду, звернення позивача до відповідача зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Позивач суб`єктивно та свідомо попередньо обрав зазначений вище спосіб захисту свого порушеного права, який не приніс очікуваного результату, у зв`язку з чим звернувся до суду з адміністративним позовом.

Разом з тим, суд зазначає, що КАС України не передбачено можливості досудового врегулювання спору у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 19.02.2018 у справі №800/378/17 та постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №804/2536/16.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішеннях по справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, з адміністративного позову та доданих до нього матеріалів суд не вбачає перешкод та підстав для вчасного вчинення позивачем процесуальних дій. Оскільки позивач не обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду та не надає доказів, які підтверджують неможливість вчасного звернення з цим позовом до суду, а тому, враховуючи, що позивачем подано адміністративний позов з пропуском місячного строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача слід задовольнити, а позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Ухвала в повному обсязі складена 11 вересня 2019 року.