Справа № 308/9548/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8283/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2019 року у справі № 308/9548/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Фазикош О.В. в м. Ужгороді Закарпатської області 25.03.2019 року, згідно з протоколом судового засідання о 10:46 год.), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС(далівідповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2019 року адміністративнийпозов задоволено частково.

Постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної протидії Живицького В`ячеслава Антоновича у справі про порушення митних правил від 14 серпня 2018 року№2629/30500/18 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. на громадянку України ОСОБА_1 скасованота надіслано справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив Відповідач,який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятимз порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постановапро накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил № 2629/30500/18 від 14.08.2018 року є правомірною та скасуванню не підлягає.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень частин першої та другої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).відповідно до частини третьої зазначеної правової норми неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягаєчастковомузадоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено,що відносно позивача за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі МК України), було складено протокол про порушення митних правил №2629/30500/18 від 09.06.2019 року.

14 серпня 2019 року справу розглянуто у присутності ОСОБА_1 (особа, яка притягається до відповідальності), її ОСОБА_2 та винесено постанову №2629/30500/18,відповідно до ОСОБА_3 визнано винною та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Зі змісту постанови та протоколу про порушення митних правил встановлено, що 09.06.2018 року о 07 год. 34 хв. в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав автобус марки«Mercedes-Benz», моделі « 0350 TOURISMO», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , в якому в якості пасажира слідувала громадянка України ОСОБА_1 , яка прямувала із України в Словаччину у приватних справах. Також вказується, що під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, встановлено, що 14.02.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС позивачем в режимі «транзит» ввезено транспортний засіб марки «AUDI» модель « 80» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Однак станом на 09.06.2018 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного позивачем з метою транзиту, перевищено більше, ніж на десять діб.

Відповідно до даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (копія яких долучена до матеріалів справи) 14.02.2016 року в напрямку «в`їзд`Головачко Олена ОСОБА_4 ( Ужгород, Набережна Незалежності, 31) в режимі транзит перетнула державний кордон у транспортному засобі «AUDI» модель « 80» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернулась з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, щовисновок про виявлення факту правопорушення митних правил, що є підставою для порушення справи про порушення митних правил, повинен робитись виключно за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення, елементом якого є винні дії суб`єкта правопорушення. Такі дані можуть бути отримані тільки за результатами всебічного аналізу обставин митного оформлення і ретельної перевірки дій під час цього процесу як з боку декларанта, так і з боку працівників митного органу, що беруть у ньому участь.

Суд апеляційної інстанції непогоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 381 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно з Главою 55 Розділу ХІІ МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування засобів гарантування тощо).

Відповідно до ст.. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п`ять діб.

Отже, пропуск ввезеного позивачем автомобіля марки «AUDI» модель « 80» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб). У випадку ввезення даного транспортного засобу в іншому режимі ніж транзит, позивач зобов`язаний був письмово задекларувати такий транспортний засіб та виконати інші митні формальності. Оскільки позивачем не було письмово задекларовано транспортний засіб в іншому режимі, тому можна вважати, що транспортний засіб був ввезений в Україну в митному режимі транзит.

Таким чином, максимальний строк транзитного перевезення позивачем автомобіля «AUDI» модель « 80» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 становив десять діб.

Доказів вивезення транспортного засобу за межі митної території України, чи неможливості його доставки до митного органу, позивач не надав ні митному органу, ні суду.

Щодо тверджень позивача на те, що вона перебувала у автомобілі «AUDI» модель « 80» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , в якості пасажира, а не водія, а також відсутності в неї посвідчення водія, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 366 МК України встановлено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари і транспортні засоби у відповідних обсягах (ч.2 ст. 366 МК України): не підлягають оподаткуванню митними платежами; не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території ; не підлягають письмовому декларуванню. Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України (ч.6 ст. 366 МК України).

Роздруківка інформації з центральної бази даних ЄАІС ДФС, яка є у матеріалах справи, засвідчує, що ТЗ марки «AUDI» модель « 80» ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , був переміщений по «зеленому коридору», що є елементом двоканальної системи проходження митного контролю.

Відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року№ 451 (далі Типова технологічна схема), митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору («зелений коридор»), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів.

Згідно п. 11 Типової технологічної схеми для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України.

Згідно підпункту 3.1 пункту 3 Розділу IV «Митний контроль та митне оформлення ТЗ, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту» Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженихнаказом Держмитслужби України від 17.11.05 р. № 1118, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.11.05 за № 1428/11708,у разі ввезення громадянином-резидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Таким чином системний аналіз наведених законодавчих та нормативно-правових актів свідчить, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах, власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Подання для митного контролю посвідчення водія чинним законодавством, що регулює митну справу не передбачено.

Суд першої інстанції дійшов хибних висновків, що шляхом направлення справи на новий розгляд до компетентного органу в ході такого нового розгляду можуть бути усунуті сумніви у винуватості позивача в інкримінованому йому правопорушенні.

Такі сумніви мали бути усунуті самим судом шляхом витребування та дослідження доказів, про які він зазначив у спірній постанові.

Направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) можливе лише у випадку розгляду такої справи некомпетентним органом, а не для додаткового дослідження обставин справи.

Крім того, допит свідків, про яких зазначив суд першої інстанції, витребування додаткових документів, за умови підтвердження вини позивача у скоєнні правопорушення, про що було зазначено вище, жодним чином не спростує докази такої винуватості.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що справу слід направити на новий розгляд до компетентного органу, оскільки відповідачем не взято пояснень в посадової особи митниці, яка здійснювала митний контроль та митне оформлення вищевказаного транспортного засобу, відсутні архівні записи системи відеоспостереження пункту пропуску «Ужгород-Вишнє Немецьке» за 14.02.2016 року, які могли б підтвердити чи спростувати доводи позивача про те, що вона не перебувала за кермом автомобіля «AUDI» модель « 80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 є необґрунтованим.

Щодо покликань суду першої інстанції на те, що у копіях витягів з ЄАІС ДФС від 09.06.2018 року та АСМО Інспектор від 09.06.2018 року водія зазначено ОСОБА_1 (насправді прізвище її ОСОБА_5 ), апеляційний суд зазначає, що позивачем не заперечується факт перетину ним кордону відповідно до вказаних витягів, заперечується лише факт присутності в автомобілі як водія.

Відтак, суд апеляційної інстанції встановив наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами позивача пропорушення відповідачем строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, яким судом першої інстанції не було надано жодної оцінки.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 252 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

На думку колегії суддів, вчинене позивачем правопорушення відноситься до триваючих.

Згідно роздруківки з орієнтування по фізичній особі 07-70-63/45-1043 з АСМО «Інспектор`по громадянину « ОСОБА_6 » (а.с. 23) про невивезення Позивачем автомобіля «AUDI» модель « 80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 були орієнтовані митні органи ще 03.03.2016 року.

Оскільки у справі відсутні будь-які інші дані щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення, саме з цієї дати слід починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, фіксація правопорушення у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій посадових осіб з перевірки наявності в діях особи складу правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого караного діяння.

Отже ототожнення митним органом понять виявлення правопорушення та його фіксації в протоколі, про що відповідач зазначає у відзиві на позовну заяву (а.с. 45-47) є хибним.

У посадових осіб митного органу з березня 2016 року було достатньо даних щодо особи позивача для встановлення обставин скоєння правопорушення і вирішення питання щодо притягнення її до відповідальності в межах визначених законодавством строків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки до моменту винесення оскаржуваної позивачем постанови про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил сплинуло більше ніж 6 місяців з моменту виявлення відповідачем вчиненого правопорушення, вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил закриттю.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі також ЄСПЛ), а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності.

Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (№ 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2019 року у справі № 308/9548/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати Постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної протидії Живицького В`ячеслава Антоновича у справі про порушення митних правил від 14 серпня 2018 року №2629/30500/18 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. на громадянку України ОСОБА_1 і закрити справу про порушення митних правил.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 13.09.2019