Справа № 620/1680/19
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1680/19 Суддя першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з утриманням в розмірі 30355 грн 56 коп.

Підставами звернення до суду з даним позовом було невиконання ОСОБА_1 вимог договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року позовну заяву було повернуто позивачу у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог процесуального права просить скасувати ухвалу суду від 04 липня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що оскаржувана позивачем ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а подана до суду апеляційна скарга невмотивовано. Відповідач стверджує, що з врахуванням дати прийняття позивачем наказу про звільнення відповідача із служби Харківським національним університетом внутрішніх справ пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та не вказано поважних причин для його поновлення.

Враховуючи, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду, вказана в п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, у відповідності до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на дану ухвалу суду першої інстанції, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до положень ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на неї вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вказані Харківським національним університетом внутрішніх справ підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованими.

Однак, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з даними висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ було залишено без руху у зв`язку із недотриманням позивачем вимог ч. 6 ст. 161 КАС України, а саме: судом визнано неповажними вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень первинний позов, який було подано Харківським національним університетом внутрішніх справ у порядку цивільного судочинства 12 листопада 2018 року було подано з пропуском тримісячного строку звернення до суду, так як звільнення позивача із служби відбулось 12 січня 2018 року.

Позивачу було запропоновано у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви та надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з зазначенням інших підстав.

До Чернігівського окружного адміністративного суду 02 липня 2019 року надійшла заява Харківського національного університету внутрішніх справ про поновлення строків звернення до суду з адміністративним позовом.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2019 року у справі № 751/8085/18, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, провадження у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів було закрито та роз`яснено, що даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно, на переконання позивача, саме з моменту отримання його представником 06 травня 2019 року копії постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 751/8085/18 Харківському національному університету внутрішніх справ стало відомо про наявність підстав для звернення до суду з вказаним вище позовом саме у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні обставини у якості підстав для скасування ухвали суду вказано у апеляційній скарзі на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Встановлення адміністративним процесуальним законодавством часових меж реалізації особою її права на судове оскарження обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

При цьому, підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом є виключно обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасної реалізації нею свого права та підтверджені належним чином. Тобто такі обставини повинні виключати будь-яку практичну можливість особи бути обізнаною з існуванням певних фактів, щоб вона не повинна була і не могла дізнатися про порушення свої прав, свобод чи інтересів до певного моменту.

Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенцію та практику ЄСПЛ є джерело права.

Аналіз вказаних вище правових норм та практики ЄСПЛ вказує про те, що початок перебігу строку звернення до суду пов`язаний з наявністю факту обізнаності учасника справи з підставами звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 10 серпня 2012 року № 319о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання.

Між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області 01 вересня 2012 року укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України на денній формі навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» за напрямком (спеціальністю) «Правоохоронна діяльність».

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту та згідно з наказом по особовому складу № 86 від 20 червня 2015 року ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та командировано до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 12 січня 2018 року № 7о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в органах Національної поліції (за власним бажанням) на підставі ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі по закінченню навчання.

У зв`язку з наявністю визначених ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 30355 грн 56 коп., позивач 12 листопада 2018 року звернувся в порядку цивільного судочинства до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовною заявою.

Новозаводським районним судом м. Чернігова справу № 751/8085/18 було передано до Деснянського районного суд м. Чернігова.

Ухвалою від 14 лютого 2019 року у справі № 751/8085/18, яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, провадження у справі було закрито.

У постанові Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 751/8085/18 роз`яснено, що відповідно до правової позиції, яка міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 вбачається, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. У рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС у редакції Закону № 2147-VIII, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що саме з моменту ознайомлення позивача з мотивами прийняття Чернігівським апеляційним судом постанови від 24 квітня 2019 року у справі № 751/8085/18, тобто з моменту отримання копії тексту відповідного рішення суду, позивачу стало відомо про необхідність звернення до суду саме з позовною заявою поданою в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом строк для звернення до суду, дійсно слід обраховувати з моменту звільнення відповідача зі служби, оскільки саме з цього моменту позивач дізнався про порушення відповідачем договірних умов та набув право на звернення до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом 12 листопада 2018 року позивачем дотримано трирічний строк звернення до суду, який визначений нормами чинного ЦПК України.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що звернення позивача до суду в порядку цивільного судочинства 12 листопада 2018 року відбулось до моменту формування правової позиції Великої Палати Верховного Суду стосовно розгляду в порядку адміністративного судочинства вказаної вище категорії справ, яка міститься у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 про наявність якої позивачу стало відомо з постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 751/8085/18.

Колегія суддів також вважає за необхідне зауважити, що з моменту прийняття відповідної постанови Чернігівського апеляційного суду у справі № 751/8085/18, тобто з 24 квітня 2019 року, звернення позивача до адміністративного суду з даною позовною заявою 06 червня 2019 року, відбулось у стислі строки та з дотриманням вимог чинного процесуального законодавства щодо подання до суду заяви про поновлення такого строку обґрунтованої поважними причинами такого пропуску.

Враховуючи зміст та характер спірних правовідносин, встановлені обставини справи та вжиття позивачем визначених чинним законодавством способів захисту його прав щодо звернення до суду в порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що Харківським національним університетом внутрішніх справ обґрунтовано поважність причин пропуску визначеного абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Судовою колегією враховується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

З огляду на зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ задовольнити, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов