Справа № 320/2638/19
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року № 320/2638/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бучанської міської ради Київської області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №3243-55-VII від 28.03.2019 п`ятдесят п`ятої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1000 га для особистого селянського господарства із земель комунальної власності по АДРЕСА_5, яка має кадастровий номер :01:129:0463 в м.Буча, Київської області;

- зобов`язати Бучанську міську раду Київської області прийняти рішення на користь позивача за поданим клопотанням ОСОБА_1 №К-585 від 04.03.2019 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1000 га для особистого селянського господарства із земель комунальної власності по АДРЕСА_5, яка має кадастровий номер :01:129:0463 в м.Буча Київської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що 11.12.2018 він звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням про безоплатну приватизацію земельної ділянки, у якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_5, яка має кадастровий номер :01:129:0463 в м.Буча, Київської області.

Бучанська міська рада Київської області рішенням від 20.12.2018 №2858-51-VII відмовила позивачу у задоволенні вказаного клопотання з підстав невідповідності об`єкта вимогам Генерального плану м.Буча, а саме: на відповідну земельну ділянку розповсюджується обмеження у вигляді розташування в санітарно-захисній зоні ЛЕП, а саме: 20 м. від осі крайнього провода (ліворуч та праворуч).

Позивач зазначив, що 04.03.2019 він звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням про безоплатну приватизацію земельної ділянки, у якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в орієнтовному розмірі 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_5, яка має кадастровий номер :01:129:0463 в м.Буча, Київської області.

Проте, Бучанська міська рада Київської області рішенням від 28.03.2019 №2858-55-VII відмовила позивачу у задоволенні вказаного клопотання з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законодавства.

Так, зі спірного рішення вбачається, що відповідно до Генерального плану місті Буча та Плану зонування місті Буча земельна ділянка з функціональним використанням «для ведення особистого селянського господарства», які могли б бути надані у власність чи користування в межах міста не передбачені.

Позивач не погоджується з правомірністю прийняття спірного рішення, оскільки до вказаного рішення не було надано жодних документів, на які наявне посилання у тексті відповідного документу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про те, що Бучанська міська рада Київської області правомірно прийняла рішення, яким відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки відповідно до Генерального плану міста Буча та Плану зонування території міста Буча території з функціональним використанням «для ведення особистого селянського господарства», які б могли бути надані у власність чи користування, не передбачені, що на думку відповідача, свідчить про невідповідність місця розташування відповідної земельної ділянки.

Крім того, відповідач зазначив, що зобов`язання у судовому порядку Бучанську міську раду Київської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач наголосив на тому, що Бучанська міська рада Київської області надала іншим особам у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарств, що на думку позивача спростовує позицію відповідача, наведену у спірному рішенні, щодо відсутності у місті Буча території для з функціональним використанням «для ведення особистого селянського господарства».

Так, зокрема, позивач зазначив, що власниками земельних ділянок із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства у місті Буча є ОСОБА_2 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:129:0462, яка розташована по АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:126:0173, яка розташована по АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:129:0144, яка розташована по АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_5 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:126:0121, яка розташована по АДРЕСА_4 ).

Крім того, позивач зазначив, що оскільки по відповідній земельній ділянці проходять ЛЕП і така земельна ділянка не може бути використана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, то, на думку позивача, така земельна ділянка може бути виділена для ведення особистого селянського господарства.

У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач зазначив по те, що посилання позивача на наявність земельних ділянок з кадастровими номерами :01:129:0462, :01:126:0173, :01:129:0144 та :01:126:0121 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства є необґрунтованими та безпідставним, оскільки вказані земельні ділянки не стосуються предмета спору.

Крім того, відповідач наголосив, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вказані земельні ділянки були передані у власність Бучанською міською радою Київської області після прийняття рішень від 30.04.2015 №2171-69-VI «Про затвердження Плану зонування території міста Буча Київської області» та від 17.03.2015 №2124-67-VI «Про затвердження Генерального плану міста Буча Київської області».

Присутній у судових засіданнях 25.06.2019, 23.07.2019 та 02.08.2019 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суду позов задовольнити.

Присутній у судових засіданнях 25.06.2019, 23.07.2019 та 02.08.2019 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Присутні у підготовчому судовому засіданні 02.08.2019 позивач та представник відповідача подали заяви про те, що вони не заперечують проти закриття підготовчого провадження та надали згоду на початок розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Також присутні у підготовчому судовому засіданні 02.08.2019 позивач та представник відповідача заявили клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою суду від 02.08.2019 закрито підготовче провадження, розпочато розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання та після заслуховування пояснень учасників справи та дослідження доказів постановлено здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Ірпінським МВ ГУМВС України в Київській області, 17.02.1998 (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням від 11.12.2018 про безоплатну приватизацію земельної ділянки, у якому просив відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовним розміром 0,1000 га у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_5, яка має кадастровий номер :01:129:0463 в м.Буча, Київської області.

Відповідно до публічної кадастрової карти має наступні реквізити: район - м.Буча, Київської області; КОАТУУ - ; зона - 01; квартал - 129; земельна ділянка розташована в межах м.Буча, Київської області, тому є комунальною власністю (а.с.34-35).

До вказаного клопотання було додано, зокрема, графічне зображення місця розташування земельної ділянки (а.с.90).

Рішенням Бучанської міської ради Київської області п`ятдесят першої сесії сьомого скликання від 20.12.2018 №2858-51-VII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » відмовлено гр. ОСОБА_1 в задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га по АДРЕСА_5 , відповідно до графічних матеріалів.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що відповідно до висновку відділу містобудування та архітектури №129 від 12.12.2018 згідно Схеми існуючих планувальних обмежень, що є невід`ємною частиною матеріалів Генерального плану м.Буча, на вказану земельну ділянку розповсюджується обмеження: розташування в санітарно-захисній зоні ЛЕП, а саме: 20 м від осі крайнього провода (ліворуч та праворуч), а відтак невідповідність місця розташування об`єкта вимогам Генерального плану м.Буча (а.с.36).

Після цього позивач звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням про безоплатну приватизацію земельної ділянки від 04.03.2019, у якому просив відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 0,1000 га у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_5, яка має кадастровий номер :01:129:0463 в м.Буча, Київської області.

Відповідно до публічної кадастрової карти має наступні реквізити: район - м.Буча, Київської області; КОАТУУ - ; зона - 01; квартал - 129; земельна ділянка розташована в межах м.Буча, Київської області, тому є комунальною власністю (а.с.38-39).

До вказаного клопотання були додані: копія паспорту громадянина України - ОСОБА_1 (40-41); копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивача (а.с.42); графічне зображення місця розташування земельної ділянки (а.с.43).

Бучанська міська рада Київської області листом від 05.03.2019 №К-585 повідомила позивачу про те, що його заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Буча буде винесена на розгляд чергового засідання постійної депутатської комісії з питань містобудування та природокористування, а відтак і на чергову сесію Бучанської міської ради (а.с.44).

За результатами розгляду вказаного клопотання Бучанською міською радою Київської області п`ятдесят першої сесії сьомого скликання було прийнято рішення від 28.03.2019 №2962-55-VII "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено гр. ОСОБА_1 в задоволенні заяви.

У цьому рішенні вказано про невідповідність місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га по АДРЕСА_5 вимогам містобудівної документації, оскільки відповідно до затвердженого Генерального плану міста Буча та Плану зонування території міста Буча в межах міста не передбачені території з функціональним використанням для ведення особистого селянського господарства, які б могли бути надані у власність чи користування (а.с.45).

Копія вказаного рішення була направлена Бучанською міською радою Київської області позивачу листом від 11.04.2019 К-585 (а.с.46).

Не погоджуючись з прийняття спірного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з положеннями статті 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 19 Земельного кодексу України передбачено, що однією з категорій земель за основним цільовим призначенням є землі сільськогосподарського призначення.

Частиною першою статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з частиною другою статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Порядок набуття і реалізації права на землю визначений Розділом IV Земельного кодексу України.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною третьою статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України).

Частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абзацом 1 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17 (номер в Єдиному державному реєстру судових рішень - 72532460) та від 05.03.2019 у справі №360/2334/17 (номер в Єдиному державному реєстру судових рішень - 80269760).

Як зазначено вище, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є відсутність в межах міста Буча відповідно до Генерального плану міста Буча та Плану зонування території міста Буча території з функціональним використанням «для ведення особистого селянського господарства», які б могли бути надані у власність чи користування.

Статтею 180 Земельного кодексу України передбачено, що зонування земель здійснюється у межах населених пунктів.

При зонуванні земель встановлюються вимоги щодо допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах окремих зон.

Зонування земель здійснюється відповідно до закону.

Згідно з пунктами 2,7 та 9 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій;

план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до статті 8 Закону №3038 планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.

Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Частиною першою статті 16 Закону №3038 визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №3038 генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Частиною першою статті 18 Закону №3038 встановлено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону №3038 план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Отже, план зонування є містобудівною документацією, яка розробляється на основі генерального плану населеного пункту, та яка визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Рішенням 67 сесії 6 скликання Бучанської міської ради Київської області №2124 від 17.03.2015 затверджено матеріали Генерального плану міста Буча Київської області, що є складовою частиною містобудівної документації «Генеральний план м.Буча План зонування (зонінг) м.Буча Київської області», розробленої Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М.Білоконя (а.с.164).

Рішенням 69 сесії 6 скликання Бучанської міської ради Київської області від 30.04.2015 №2171-69-VI затверджено матеріали Плану зонування території міста Буча, що є складовою частиною містобудівної документації «Генеральний план м.Буча План зонування (зонінг) м.Буча Київської області», розробленої Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М.Білоконя (а.с.163).

Дослідивши викопіювання із схеми існуючих планувальних обмежень м.Буча (а.с.125) та викопіювання з Генерального плану м.Буча із зображенням території, за рахунок якої позивач мав намір отримати у власність земельну ділянку (а.с.127-132) та Генеральний план міста Буча (а.с.79), судом встановлено, що у місті Буча (у межах населеного пункту) дійсно відсутні землі з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».

При цьому, враховуючи надані у судовому засіданні пояснення представника відповідача та під час дослідження наявних у справі документів (фрагменту зі схеми існуючих планувальних обмежень; висновку Відділу містобудування та архітектури Бучанської міської ради від 17.12.2018 №129; копій збільшеного Генерального плану та плану зонування м. Буча - а. с. 125-131), судом встановлено таке.

Територія, за рахунок якої позивач мав намір отримати у власність земельну ділянку, розташована по АДРЕСА_5, праворуч та вище (відповідно до схеми існуючих планувальних обмежень) будівлі під №102.

Вказана територія, згідно викопіювання з плану зонування м. Буча, помічена жовтим кольором, що відноситься до території житлової садибної забудови, а також частково охоплює охоронну зону ЛЕП (електромагнітне забруднення), що, у свою чергу, свідчить про неможливість передачі земельної ділянки, розташованої у межах цієї території, громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, оскільки Генеральним планом міста Буча та Планом зонування м. Буча не передбачено вільних земель з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», суд вважає, що відповідач дійшов правильного висновку щодо невідповідного місця розташування об`єкта (запланованої до відведення земельної ділянки) вимогам містобудівної документації, зокрема, Генеральному плану міста Буча та Плану зонування м. Буча, що в силу частини сьомої статті 118 Земельного кодексу є підставою для відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спірне рішення прийнято Бучанською міською радою правомірно та обґрунтовано.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 у справі №752/4391/16-а (номер в Єдиному державному реєстру судових рішень - 80894259), у постанові від 16.05.2019 у справі №810/4103/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 81795765) та у постанові від 21.08.2019 у справі №450/1448/14-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 83799928).

Щодо посилань позивача на те, що відповідачем не було надано до спірного рішення документів, на які посилається Бучанська міська рада Київської області як на підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, то суд звертає увагу позивача на те, що Земельний кодекс України не містить вимог щодо обов`язку органу місцевого самоврядування надавати заявнику разом із рішенням про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність документи, на підставі яких було прийнято таке рішення.

Так, статті 118 Земельного кодексу України містить лише вимогу щодо вмотивованості відповідного рішення.

Оскільки спірне рішення Бучанської міської ради містить чітке обґрунтування підстав його прийняття, а саме: невідповідність місця розташування запланованої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (Генерального плану міста Буча та Плану зонування м. Буча), зазначене рішення відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України, а твердження позивача про невмотивованість рішення є непереконливими.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача про наявність на території населеного пункту м. Буча земельних ділянок з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», переданих у власність іншим особам ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), оскільки дослідження питання правомірності передачі земельних ділянок у власність цим особам не входить до предмету спору у цій справі.

Відповідно до положень першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачем було доведено, що розташування запланованої позивачем до відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки по АДРЕСА_5, яка має кадастровий номер :01:129:0463 в м. Буча Київської області, не відповідає вимогам містобудівної документації (Генеральному плану міста Буча та Плану зонування м. Буча), у зв`язку з чим спірне рішення було прийнято правомірно та правові підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, відповідно до положень статті 139 КАС України, суд залишає за позивачем.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення підписано 16.09.2019 р.

Суддя Дудін С.О.