Справа № 420/4085/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4085/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - Білозор О.О.,

представника відповідача - Маринова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Приватного підприємства Євротрансстрой (65496, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив 28, 7 торгівельний центр А, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємствоЄвротрансстрой з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2019 року, яким ПП «Євротрансстрой» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 411781 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що проведеною перевіркою встановлено факт віднесення до складу податкового кредиту у відповідних періодах податкової звітності сум ПДВ, отриманих від підприємств ТОВ Дельтаоборобінвест, МП БМУ-423ТОВ Райдуга-Південь, ТОВ Грен Груп, ТОВ СвітСтрой, як такі, що містять ознаки нереальності, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято повідомлення-рішення № від 26.06.2019 року, яким ПП «Євротрансстрой» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 411781 грн., в т. ч. 329425 грн. за податковими зобов`язаннями та 82356 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

На думку відповідача, Приватне підприємство «Євротрансстрой» безпідставно включено до складу податкового кредиту з ПДВ суми ПДВ з вартості придбаних товарів, придбання та використання субпідрядних робіт (послуг), поставка яких містить ознаки нереальності платника податків та фактично не здійснювалась, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ всього у сумі 329425 грн., у тому числі по податковим періодам: 4 квартал 2016 року у сумі 424 грн., 2 квартал 2017 року (квітень) у сумі 10336 грн., липень 2018 року у сумі 276998 грн., серпень 2018 року у сумі 41667 грн.

Відповідач на підставі досліджених документів зробив висновок про нереальність господарських операцій у зв`язку із неможливістю підтвердження фактичного надання роботи наявним трудовим і матеріальним ресурсом, виходячи з її специфіки, задекларованого обсягу будівельних робіт, місця надання.

ГУ ДФС в Одеській області згідно акту перевірки зазначає, що роботи від вказаних контрагентів не придбавались та за відсутністю трудових ресурсів в достатній кількості, будівельних машин і механізмів - самостійно вказані підприємства не виконували, а тому, на думку контролюючого органу, неможливо встановити реальність господарських операцій та підтвердити фактичне надання роботи наявним трудовим та матеріальним ресурсом, виходячи з її специфіки, задекларованого обсягу будівельних робіт, місця надання.

Позивач не погоджується з вищезазначеними висновками, оскільки аналіз наданих на перевірку документів бухгалтерського та податкового обліку ПП Євротрансстрой свідчать про реальність господарської діяльності та відповідності їх дійсному економічному змісту.

З акту перевірки вбачається, що контролюючий орган надає оцінку не господарським відносинам ПП «Євротрансстрой» з контрагентами, а господарським відносинам з контрагентами контрагентів ПП «Євротрансстрой», які на думку ГУ ДФС в Одеській області можливо могли мати місце та даним про невчасне подання податкової звітності цих контрагентів.

Позивач зазначає, що такі посилання в обґрунтування висновків акту перевірки є неправомірними та побудовані лише на припущеннях. Позивач наполягає, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Крім того, позивач зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки, порушують закріплений в Конституції У країни принцип персональної відповідальності, відповідно до якого суб`єкт господарювання не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів, а може бути притягнений до юридичної відповідальності лише за власні правопорушення. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання зі сплати ПДВ, податку на прибуток до бюджету, реєстрації податкових накладних у ЄРПН, тощо, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ та віднесення витрат по взаємовідносинам з таким контрагентом до складу витрат у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та своїх витрат.

Відповідачем в акті перевірки не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме ПП «Євротрансстрой», як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності свого контрагента (контрагента контрагента).

При цьому позивач зазначає, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Також позивач зазначає, що обставини, встановлені в акті перевірки щодо контрагентів ПП ЄВРОТРАНССТРОЙ, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Ухвалою суду від 11.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

26.07.2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.04.2016 по 31.12.2018, встановлено його завищення на 371092 грн. у тому числі по податковим періодам: 4 квартал 2016 року у сумі 424 грн.; 2 квартал 2017 року (квітень) у сумі 10336 грн.; липень 2018 року у сумі 276998 грн.; серпень 2018 у сумі 41667 грн.; вересень 2018 у сумі 41667 грн.

ПП «Євротрансстрой» в періоді з 01.04.2016 по 31.12.2018 згідно даних регістрі в бухгалтерського обліку та первинних документів до них, було оприбутковано на баланс підприємства (Дт23 Кт631) будівельні роботи з наступними постачальниками: ТОВ «Дельтаобробінвест», МП «БМУ-423», ТОВ «Райдуга-Південь», ТОВ «Грен Груп», ТОВ «Світстрой».

Відповідач зазначє, що роботи ТОВ «Дельтаобробінвест», МП «БМУ-423», ТОВ «Райдуга-Південь», ТОВ «Грен Груп», ТОВ «Світстрой» у постачальників-контрагентів не придбавались та за відсутністю трудових ресурсів в достатній кількості, будівельних машин і механізмів - самостійно підприємство роботи не виконувало.

Встановлені під час перевірки факти та обставини відносно наявності можливості виконання зазначеного обсягу послуг (робіт) свідчать, що акти приймання виконаних будівельних робіт та видаткові накладні за грудень 2016 , квітень 2017, липень 2018 , серпень 2018 містять свідомо невірну інформацію щодо наданих контрагентами послуг (робіт), будівельних матеріалів тому не може бути врахованим належним доказом факту здійснення відповідних господарських операцій та відповідності формування податкового кредиту критеріям реальності господарської операції та її документального підтвердження, які є основними умовами для формування даних податкового обліку.

У зв`язку з вищевикладеним перевіркою неможливо встановити реальність господарських операцій та підтвердити фактичне надання роботи наявним трудовим і матеріальним ресурсом, виходячи з її специфіки, задекларованого обсягу будівельних робіт, місця надання за грудень 2016, квітень 2017, липень 2018, серпень 2018 між ПП «Євротрансстрой» та ТОВ «Дельтаобробінвест», МП «БМУ-423», ТОВ «Райдуга-Південь», ТОВ «Грен Груп», ТОВ «Світстрой».

Вбачається відсутність об`єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за грудень 2016 , квітень 2017, липень 2018, серпень 2018 по ланцюгу постачання.

Операції ПП «Євротрансстрой» з контрагентами неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів з відповідним фахом та досвідом та мають дозволи на виконання певних робіт, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Господарська діяльність ТОВ ТОВ «Дельтаобробінвест», МП «БМУ-423», ТОВ «Райдуга-Південь», ТОВ «Грен Груп», ТОВ «Світстрой» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: - відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутні основні фонди (вони необхідні для здійснення операцій); відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей та робіт. Ці факти свідчать про неможливість здійснення господарської операції) та у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, як доказ щодо ланцюга постачання, а саме відсутній факт реального одержання ПП «Євротрансстрой» відповідної кількості ідентифікованих будівельних робіт .

Ухвалою суду від 12.08.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 05.09.2019 року представник Позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви.

В судовому засіданні 05.09.2019 року представник Відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі з підстав, викладених в тексті відзиву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

В період з 29.05.2019 року по 04.06.2019 року співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Євротрансстрой» з питань повноти нарахування та сплати податку на прибуток за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, податку на додану вартість за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки 11.06.2019 року Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області склало акт № 330/15-32-14-14/39812437 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Євротрансстрой» з питань повноти нарахування та сплати податку на прибуток за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, податку на додану вартість за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.»

Актом перевірки встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, пп. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 329425 грн., у тому числі по податковим періодам: 4 квартал 2016 року у сумі 424 грн.; 2 квартал 2017 року (квітень) у сумі 10336 грн.; липень 2018 року у сумі 276998 грн.; вересень 2018 у сумі 41667 грн.

За наслідками перевірки ПП «Євротрансстрой» на підставі акту перевірки від 11.06.2019 року № 330/15-32-14-14/39812437 Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2019 року, яким ПП «Євротрансстрой» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 411781 грн., в т. ч. 329425 грн. за податковими зобов`язаннями та 82356 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно п. 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підприємства, які мають право ведення спрощеного обліку доходів і витрат та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, можуть узагальнювати інформацію в регістрах бухгалтерського обліку без застосування подвійного запису.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах:

повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв`язку з чим особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства;

послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності;

безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі;

нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці;

інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Дослідивши реальність та фактичність господарських операцій Позивача з його контрагентами, їх відповідність діючому законодавству, суд зазначає наступне.

Впродовж розгляду справи суд встановив, що в періоді, який перевірявся ПП «Євротрансстрой» мало фінансово-господарські відносини з ТОВ Дельтаоборобінвест, МП БМУ-423, ТОВ Райдуга-Південь, ТОВ Грен Груп, ТОВ СвітСтрой.

Дослідивши зміст договорів, на підставі яких позивачем здійснювались господарські операції з вищезазначеними контрагентами, суд дійшов висновку, що вони містять всі істотні умови, які передбачені законодавством.

Виконання зазначених договорів підтверджується наступними документами: податковими накладними, платіжними дорученнями, товарно-транспортними накладними, актами прийому виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних робіт і витрати тощо.

Зазначені договори, укладені між позивачем та контрагентами, є чинними, ніким не скасовані, а їх виконання підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що знаходяться в матеріалах справи.

Суд зазначає, що матеріали справи містять необхідні документи на підтвердження здійснення фінансово-господарських відносин позивача з контрагентами в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, а окремі недоліки таких документів не змінюють їх суті та змісту.

Крім того, за наслідками цих господарських операцій були видані податкові накладні, які були включені позивачем у податкову звітність у періоді, що перевірявся.

Надаючи оцінку правовідносинам позивача з контрагентами, відповідач, як на підстави відсутності реальності господарських операцій, посилається на ті обставини, що роботи ТОВ «Дельтаобробінвест», МП «БМУ-423», ТОВ «Райдуга-Південь», ТОВ «Грен Груп», ТОВ «Світстрой» у постачальників-контрагентів не придбавались та за відсутністю трудових ресурсів в достатній кількості, будівельних машин і механізмів - самостійно підприємство роботи не виконувало. Встановлені під час перевірки факти та обставини відносно наявності можливості виконання зазначеного обсягу послуг (робіт) свідчать, що акти приймання виконаних будівельних робіт та видаткові накладні за грудень 2016 , квітень 2017, липень 2018 , серпень 2018 містять свідомо невірну інформацію щодо наданих контрагентами послуг (робіт), будівельних матеріалів тому не може бути врахованим належним доказом факту здійснення відповідних господарських операцій та відповідності формування податкового кредиту критеріям реальності господарської операції та її документального підтвердження, які є основними умовами для формування даних податкового обліку. У зв`язку з вищевикладеним перевіркою неможливо встановити реальність господарських операцій та підтвердити фактичне надання роботи наявним трудовим і матеріальним ресурсом, виходячи з її специфіки, задекларованого обсягу будівельних робіт, місця надання. Вбачається відсутність об`єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків господарських операцій за грудень 2016 , квітень 2017, липень 2018, серпень 2018 по ланцюгу постачання. Операції ПП «Євротрансстрой» з контрагентами неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів з відповідним фахом та досвідом та мають дозволи на виконання певних робіт, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів. Господарська діяльність ТОВ ТОВ «Дельтаобробінвест», МП «БМУ-423», ТОВ «Райдуга-Південь», ТОВ «Грен Груп», ТОВ «Світстрой» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: - відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутні основні фонди (вони необхідні для здійснення операцій); відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей та робіт. Ці факти свідчать про неможливість здійснення господарської операції) та у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, як доказ щодо ланцюга постачання, а саме відсутній факт реального одержання ПП «Євротрансстрой» відповідної кількості ідентифікованих будівельних робіт .

Суд зазначає, що якщо контрагент ПП «Євротрансстрой» не виконав свого зобов`язання зі сплати ПДВ, податку на прибуток до бюджету, настає відповідальність та відповідні негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ та віднесення витрат по взаємовідносинам з таким контрагентом до складу витрат у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та своїх витрат.

Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі № 1112/11/13-10 від 20 липня 2010 року «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» зазначив, що для встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість встановленню та перевірці, зокрема підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

При цьому, в листі «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. Вищий адміністративний суд України зазначив, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Відповідачем в акті перевірки не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме ПП «Євротрансстрой», як платника податків та/або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності своїх контрагентів.

При цьому, слід зазначити, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Така правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у постанові від 10.09.2014 року по справі № 2а-13207/12/2670.

Також, слід зазначити, що обставини, зазначені у акті перевірки відносно контрагентів ПП «Євротрансстрой», не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Такої ж думки дотримується і Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 17.02.2015 року (К/800/55977/14).

При цьому суд зазначає, що при вирішенні податкових спорів, суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умовами договорів не виконано.

Крім того, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 13.06.2016 року (№К/800/25461/14) зазначив, що нарахування податків не можуть ґрунтуватись лише на підставі даних, які містяться в інформаційних базах податкової, без врахування даних первинних документів.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів. ПП «Євротрансстрой» не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій Позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Верховний Суд у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду в постанові від 27.03.2018 року по справі №816/809/17, зазначив, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «БУЛВЕС АД» проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У рішенні по справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02) Європейський Суд з прав людини зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Суд зазначає, що враховуючи помилковість та недоведеність висновків акта перевірки підстави для збільшення ПП «Євротрансстрой» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість відсутні

З наведених підстав суд дійшов висновку що податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2019 року, яким ПП «Євротрансстрой» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 411781 грн., в т. ч. 329425 грн. за податковими зобов`язаннями та 82356 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями належить до скасування.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 6176,73 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі по 6176,73 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства Євротрансстрой (65496, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив 28, 7 торгівельний центр А, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Приватного підприємства Євротрансстрой (65496, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, масив 28, 7 торгівельний центр А, ) судові витрати у розмірі 6176 (шість тисяч сто сімдесят шість) грн. та 73 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 16.09.2019 року.

Суддя А.А. Радчук.

.