Справа № 480/930/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 р.Справа № 480/930/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 20.05.19 року по справі № 480/930/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумської міської ради

про визнання відмови протиправною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) з урахуванням уточнених позовних вимог звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позом до Сумської міської ради, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Сумської міської ради, зафіксовану в рішенні від 19.12.2018 № 4384-МР, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання відмови протиправною задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано відмову Сумської міської ради, викладену в рішенні від 19.12.2018 № 4384-МР, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Сумську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти рішення у відповідності до норм Земельного кодексу України з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач не має право на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до рішення Сумської міської ради від 25.04.2019 № 3345-МР місце розташування вказаної земельної ділянки не відповідає вимогам нормативно-правових актів та містобудівної документації (Плану зонування території м. Суми, розробленого Інститутом "Дніпромісто" та затвердженого рішенням СМР від 06.03.2013 № 2180-МР).

Також, відповідач зазначає, що на вказану земельну ділянку був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою учаснику АТО.

Крім цього, відповідач вказує, що відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядається повторне звернення одним і тим же самим органом від одного і того самого громадянина з одного і того ж самого питання, якщо перше вирішено по суті, а отже, повторний розгляд заяви позивача суперечить вимогам законодавства.

На апеляційну скаргу позивачем було надано відзив, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 09.11.2017 ОСОБА_1 звернулась до Сумської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Рішенням Сумської міської ради від 25.04.2019 № 3345-МР (а.с. 11) відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам нормативно-правових актів та містобудівної документації (Плану зонування території м. Суми, розробленого Інститутом "Дніпромісто" та затвердженого рішенням СМР від 06.03.2013 № 2180-МР).

05.07.2018 позивач звернулась до міського голови зі скаргою на бездіяльність та неправомірність дій посадових осіб Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР (а.с. 12), у якій просила повторно розглянути заяву від 09.11.2017 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, а також зазначила, що вказана в заяві земельна ділянка знаходиться в зоні Ж-1 (визначена Інститутом "Дніпромісто" для розташування одноквартирних житлових будинків включно із земельними ділянками для зблокованих одноквартирних житлових будинків на сусідніх земельних ділянках), що дозволяє використання цієї земельної ділянки для ІЖБ.

Листом від 19.07.2018 № К-2340/06.01.-21 (а.с. 16-17) Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради повідомив, що згідно з інформацією Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 13.12.2017 № 1027/08.01.01-23 через зазначену в заяві земельну ділянку проходить підземна інженерна мережа, а саме: трубопровід газу низького тиску. Згідно з вимогами Правил охорони магістральних трубопроводів на земельних ділянках, розташованих в межах охоронних зон, забороняється споруджувати житлові, громадські та дачні будинки. На підставі протоколу засідання постійної комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології від 15.02.2018 № 107 Департамент забезпечення ресурсних платежів підготував проект рішення "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам". Цей проект був оприлюднений на сайті Сумської міської ради 14.03.2018 та включений в Перелік питань, що пропонувались для розгляду на черговій сесії Сумської міської ради 25.04.2018.

13.08.2018 позивач повторно звернулась до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради з листом (а.с. 18), у якому просила повторно розглянути її заяву від 09.11.2017 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га або меншою площею, а також зазначила, що згідно з топографічною зйомкою газопровід низького тиску перетинає бажану земельну ділянку таким чином, який дає змогу здійснити будівництво з дотриманням Правил охорони магістральних трубопроводів.

Рішенням від 19.12.2018 № 4384-МР (а.с. 22) Сумська міська рада відмовила в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Сумської міської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою оспорюваної земельної ділянки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а отже є незаконною, оскільки невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо, а надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі на одну й ту саму земельну ділянку не є належним обґрунтуванням відмови.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, приписами зазначених вище норм встановлено єдину підставу для відмови Сумської міської ради у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Інших підстав для такої відмови приписами чинного законодавства України не встановлено. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, наведеної в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Начало формы

Конец формы

З оскаржуваного рішення встановлено, що рішенням Сумської міської ради від 19.12.2018 № 4384-МР позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також містобудівній документації.

Між тим, у рішенні Сумської міської ради від 19.12.2018 № 4384-МР не зазначено яким саме вимогам нормативних актів та містобудівної документації не відповідає місце розташування земельної ділянки, що планується до відведення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення Сумської міської ради від 19.12.2018 № 4384-МР прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови у вказаному рішенні органу місцевого самоврядування не наведено.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 509/4156/15-а.

Разом з цим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідно до копії протоколу засідання постійної комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології від 18.10.2018 № 131 (а.с. 47-48) члени комісії ухвалили відмовити ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою: вул. Джерельна , у зв`язку з тим, що на вказану земельну ділянку був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою учаснику АТО з огляду на наступне.

В основу оскаржуваного рішення від 19.12.2018 № 4384-МР про відмову в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність була покладена така підстава як надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі на одну й ту саму земельну ділянку.

Між тим, чинним законодавством не передбачено право відповідної ради відступати від положень ст.118 Земельного кодексу України, в тому числі не передбачено й прийняття міською радою рішення про відмову у задоволенні вимоги, порушеної в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наведені відповідачем підстави для відмови у наданні дозволу позивачу не є невідповідністю обраного місця розташування об`єкта вимогам закону, а місцева рада не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку.

Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, наведеної в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі № 463/3375/15-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Начало формы

Конец формы

Крім цього, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності повторного розгляду заяви позивача відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» , оскільки розгляд питань про затвердження проектів землеустрою регулюється земельним законодавством України.

Статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Таким чином, вказаною нормою однозначно регулюється порядок надання відповіді на зазначену заяву. Рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його затвердженні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом. Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. З огляду на вимоги частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку, щодо ототожнення заяви позивача про надання дозволу на розробку землеустрою оспорюваної земельної ділянки та звернення з проханням про визнання за собою відповідного статусу, прав чи свобод тощо, відповідно до приписів Закону України «Про звернення громадян».

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем правомірність свого рішення не доведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача не відповідає вимогам ст. 2 КАС України, відповідно до якої рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути обгрунтованим та прийнятим на підставі приписів чинного законодавства.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 року по справі № 480/930/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 11.09.2019 року