Справа № 320/6765/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року справа № 320/6765/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянув у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

I. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2;

- скасувати рішення Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 12.07.2018 №2274 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2;

- зобов`язати Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працював з 09.08.1982 по 19.02.1986 - електрозварником 3 розряду в СМУ-2 тресту «Білоцерківхімбуд» (03 роки та 06 місяців); з 17.03.1986 по 20.11.1996 - електрозварником ручного зварювання в Київському монтажно-заготівельному заводі № 2 мережі «Промтехмонтаж-2» (10 років і 08 місяців); з 20.11.1996 по 01.04.1998 - газоелектрозварником в МП «Домострой» (1 рік і 4 місяці); з 01.04.1998 по 19.04.2010 - електрозварником та газозварником ручної зварки в ВАТ « Білоцерківський Міськбуд» (12 років); з 04.07.2016 по 30.12.2016 електрозварником 5 розряду в «ТОВ «Міськбуд БЦ» (5 місяців); з 19.01.2017 по 01.11.2017- електрозварником в ТОВ «Арсенал Телекомбуд» (10 місяців), що надає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки вся його трудова діяльність пов`язана з виконанням робіт із шкідливими і важкими умовами праці.

13.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Позивач стверджує, що Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було прийнято незаконне рішення, яким безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки не було досліджено в повному обсязі основний документ (трудову книжку), якій чітко зазначено професію позивача - електрозварник ручної зварки, а взято до уваги лише довідки.

З огляду на вищезазначене Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, рішення №2274 від 12.07.2018 року незаконним та підлягає скасуванню, оскільки порушує право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, що гарантовано Державою та охороняється Законом.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що матеріалами справи підтверджено факт роботи Позивача на посаді «Електрозварювальник ручного та дугового зварювання», що надає право Позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах, у зв`язку з тим, що посада «Електрозварювальника ручного та дугового зварювання» це і є посада «Електрозварювальника ручного зварювання.

Відповідач , заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що відповідно відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи , виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач стверджує, що в трудовій книжці не вказаний характер виконуваних робіт, а саме, зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими, небезпечними і важкими умовами праці, не зазначено ступеня шкідливості чи небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією, обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими умовами (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах та відсутнє посилання на атестацію робочого місця.

Також вказує на те, що період роботи з 10.02.1982 по 19.02.1986, зазначений в довідці від 14.05.2018 зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 немає підстав, оскільки гр. ОСОБА_1 не був зайнятий повний робочий день (80%) на роботах із шкідливими умовами праці. Періоди роботи, зазначені в довідках №35 від 29.03.2018, №5 від 24.01.2018 з 17.03.1986 по 01.07.1986; з 01.04.1998 по 09.05.2009 не дають права на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки в довідках зазначено про роботу електрозварювальника ручного та дугового зварювання.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки додані до позовної заяви письмові докази належним чином не засвідчені у спосіб, передбачений статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вищезазначеною ухвалою надано Позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 року позовну заяву повернуто Позивачеві, оскільки останній не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

29.01.2019 року до Київського окружного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2019 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Суд витребував від Білоцерківського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України Київської області належним чином засвідчені копії всіх документів з пенсійної справи ОСОБА_1 , письмове пояснення з приводу фактичних обставин та юридичних підстав, покладених в основу оскарженого рішення щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, а також належним чином засвідчені копії усіх документів, що стали підставою для його прийняття та надано п`ятиденний строк для надання вищезазначених документів.

Відповідачем, не було надано документи, зазначені в ухвалі в строк, встановлений судом, тому відповідно до ч.9 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийняв рішення розглядати справу за наявними в ній доказами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працював:

1) з 09.08.1982 по 19.02.1986 - електрозварником 3 розряду в СМУ-2 тресту «Білоцерківхімбуд» (03 роки та 06 місяців);

2) з 17.03.1986 по 20.11.1996 - електрозварником ручного зварювання в Київському монтажно-заготівельному заводі № 2 мережі «Промтехмонтаж-2» (10 років і 08 місяців);

3) з 20.11.1996 по 01.04.1998 - газоелектрозварником в МП «Домострой» (1 рік і 4 місяці);

4) з 01.04.1998 по 19.04.2010 - електрозварником та газозварником ручної зварки в ВАТ « Білоцерківський Міськбуд» (12 років);

5) з 04.07.2016 по 30.12.2016 електрозварником 5 розряду в «ТОВ «Міськбуд БЦ» (5 місяців);

6) з 19.01.2017 по 01.11.2017- електрозварником в ТОВ «Арсенал Телекомбуд» (10 місяців).

Відповідно до копії трудової книжки наразі ОСОБА_1 ніде не працює.(а.с.19-21)

13.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідач, вважаючи не достатнім основного документа, встановив 3-місячний термін для надання довідок , необхідних для призначення пенсії.

Тому позивачем було надано:

- Довідка №43 від 14.05.2018, видана колективним підприємством «Білоцерківхімбуд» про те, що ОСОБА_1 працював електрозварювальником третього розряду. Працював повний робочий день. Професія електрозварювальника передбачена Списком №2 розділу ХХХІІ, згідно Постанови Ради СРСР №1173 від 22.08.1956 року.(а.с.16)

- Довідку №35 від 29.03.2018 року , видану ВАТ «Промтехмонтаж-2», згідно якої ОСОБА_1 працював електрозварювальником ручного та дугового зварювання. Працював повний робочий день. Робота електрозварника ручного зварювання передбачена Списком №2 Постанови КМУ № 10 від 26.01.1991 року розділ ХХХІІ позиція 906. (а.с.18)

- Довідку №5 від 24.01.18, видану ТОВ «Білоцерківський міськбуд», згідно якої ОСОБА_1 працював газоелектриком ручного зварювання та електрозварником ручного зварювання. Працював повний робочий день електрозварником ручної та дугової зварки , що передбачено списком №2 відповідно до Постанови №36 від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій , посад і показників, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах» Розділ ХХХІІ позиція 33.(а.с. 17)

12.07. 2018 року Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області прийнято рішення №2274, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.(а.с. 46)

Вважаючи дії Відповідача протиправними, а рішення № 2274 від 12.07.2018 року незаконним та таким, що підлягає скачуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.б ч.1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Стаття 62. Порядок підтвердження стажу роботи

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці та соцполітики №58 від 29.07.1993 року, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник","молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо кваліфікаційному рівні, на стажування.До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці та соцполітики №58 від 29.07.1993 року, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць возначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно п. 3 до Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 ( далі- Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до п. 4 Порядку №383, Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 ( 442-92-п ) (далі - Порядок), проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до п.4.1 Порядку №383, зазначена постанова ( 442-92-п ) набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на

пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до ч.2 п.4 Порядкупроведення атестації робочих місць за умовами праці, Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Згідно з п.4 частини першої Європейської соціальної хартії, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачекs.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

VI. Оцінка суду

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці та соцполітики №58 від 29.03.1993 року (далі- Інструкція № 58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. вищезазначені відомості до трудових книжок заноситись не повинні.

Судом встановлено, що відмовляючи у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Позивачу Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області посилається на той факт, що в трудовій трудовій книжці не вказаний характер виконуваних робіт, а саме, зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими, небезпечними і важкими умовами праці, не зазначено ступеня шкідливості чи небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією, обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими умовами (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах та відсутнє посилання на атестацію робочого місця, чим порушило приписи абз.2 п.2.2 Інструкції №58

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що лише в разі відсутності трудової книжки, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка зазначена в постанові від 27.02.2018 по справі № 172/718/17

Враховуючи вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що твердження Відповідач про те, що Позивач працював ектрозварювальником ручного та дугового зварювання, а не електрозварювальником ручного зварювання, є безпідставним, оскільки в основному документі, який підтверджує стаж роботи, зазначено, що ОСОБА_1 працював електрозварником ручного зварювання.

Відповідно п. 3 до Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 ( далі- Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до довідки №43 від 14.05.2018 року ОСОБА_1 працював повний робочий день, виконував електрозварювальні роботи.

Суд вважає, посилання Відповідача на те, що період роботи з 10.08.1982 по 19.02.1986, зазначений в довідці № 43 від 14.05.2018 зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 немає підстав, оскільки громадянин ОСОБА_1 не був зайнятий повний робочий день (80%) на роботах із шкідливими умовами праці, безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що Позивач працював неповний робочий день.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.4.1 Порядку №383, зазначена постанова ( 442-92-п ) набула чинності з

21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідно до п.4.2 Порядку №383, Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Крім того, обов`язок проведення атестації робочих місць покладено законодавцем на керівника підприємства, тому громадяни не можуть бути позбавлені конституційного права на соціальний захист через її відсутність.

Аналізуючи вищезазначені норми та документи, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку:

щодо періоду з 10.08.1982 по 19.02.1986 та з 17.03.1986 по 20.11.1996 року -проведення атестації робочих місць в цей період не вимагалося відповідно до п.4.1 Порядку № 383.

щодо періоду з 01.04.1998 по 09.05.2009, то у Довідці № 5 від 24.01.2018 є вказівка на проведення атестації робочих місць згідно наказу №36 від 27.05.1999 та наказу №192 від 10.05.2004 року.(а.с.17)

Отже, Відповідачем не було враховано приписи Порядку № 383 та дані, вказані в Довідках, наданих Позивачем при прийнятті оскаржуваного рішення, що свідчить про його безпідставність та необґрунтованість.

VIII. Висновок суду

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд вважає, що Відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Позивачеві.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 визнання дій Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області у відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 протиправними, скасування рішення № 2274 від 12.07.2018 року Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах підлягають задоволенню в повному обсязі.

IX. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що згідно з статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №37492459 від 12грудня 2018 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с. 50).

При цьому, оскільки у спірних правовідносинах права Позивача були порушені Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області внаслідок протиправних дій, суд дійшов висновку, що сплачений Позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

14.06.2019 до Київського окружного адміністративного суду Позивачем подано заяву про стягнення судових витрат, в якій Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

До заяви від 14.06.2019 Позивачем додано Додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №1/А, акт про надання правничої допомоги та розрахунок витрат на правничу допомогу на підставі договору №1/А від 01.12.2018, однак підтверджуючих документів про сплату витрат на правничу допомогу суду не надано.

Отже, суд вирішив відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат від 14.06.2019.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

3. Скасувати рішення № 2274 від 12.07.2018 року Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

3. Зобов`язати Білоцерківське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (, місцезнаходження: 09117, Київська обл.,м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 2) призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (, місцезнаходження: 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 2) судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено - 12.09.2019

Суддя Леонтович А.М.