Справа № 520/4213/19
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 р.Справа № 520/4213/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача Халаєвої Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МКР РИТЕЙЛ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 (повний текст складено 31.05.2019, головуючий суддя І інстанції Зінченко А.В., м.Харків) по справі № 520/4213/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МКР РИТЕЙЛ" до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправними та скасування наказу і рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "МКР РИТЕЙЛ" (далі - ТОВ "МКР РИТЕЙЛ") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 323 від 01.03.2019 ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі "Про проведення фактичних перевірок";

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі № 000024/21-22-40-40942299 від 28.03.2019 про застосування фінансових санкцій.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 залишено без задоволення адміністративний позов.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Доводи апеляційної скарги мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступного.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ "МКР РИТЕЙЛ" зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку.

01 березня 2019 року Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Симферополі з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання вимог чинного законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, підакцизних товарів на території Херсонської області, на підставі ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України винесено наказ № 323 "Про проведення фактичних перевірок" згідно переліку суб`єктів, в тому числі на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України ТОВ "МКР РИТЕЙЛ" (код 40942299) - магазин за адресою: Каховський район, с.Цукури, вул.Південна, 2.

14 березня 2019 року на підставі зазначеного наказу та направлень від 13.03.2019 №№055, 056, копії яких було вручено уповноваженій особі позивача, посадовими особами відповідача було проведено фактичну перевірку вищевказаного магазину ТОВ "МКР РИТЕЙЛ".

За результатами проведеної перевірки складено акт від 14.03.2019 №18/40/22/40942299, в якому зафіксовано порушення позивачем ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481), а саме: здійснювалась роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій.

На підставі висновків проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі прийнято рішення № 000024/21-22-40-40942299 від 28.03.2019, яким до ТОВ "МКР РИТЕЙЛ" відповідно до абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481 застосовано фінансові санкції у загальному розмірі 34000,00 грн., в тому числі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії та 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Залишаючи без задоволення адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок. Натомість, позивачем здійснювалась реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів 22.02.2019, тобто на час відсутності у позивача діючих ліцензій на право здійснення відповідних видів господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.п.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 ПКУ контролюючі органи виконують функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, в тому числі здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Згідно з п.п.75.1.3 п.75.1 ст.73 ПКУ фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.2 ст.80 ПКУ фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених Кодексом, зокрема згідно до пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно із п.п.81.1 ст.81 ПКУ посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Положеннями пп.81.2 ст.81 ПКУ встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуваний наказ № 323 від 01.03.2019 ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі "Про проведення фактичних перевірок" відповідає вимогам, які встановлені до їх змісту згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

Таким чином, ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі мало право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, а оскаржуваний наказ ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі про проведення фактичної перевірки відповідає вимогам встановленим Податковим кодексом України, був прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої Податковим кодексом України підстави для її проведення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року по справі №820/4766/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів вважає, що підстави для відступлення від правових позицій Верховного Суду судом не встановлені, а сторонами не повідомлені.

Щодо оскарження позивачем рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі № 000024/21-22-40-40942299 від 28.03.2019 про застосування фінансових санкцій колегія суддів зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, регулюються Законом України № 481/95 ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481).

Відповідно до ч.14 ст.15 Закону № 481 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно зі ст.1 даного Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч.20 ст.15 Закону № 481 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Як свідчать матеріали справи , позивачу було видано ліцензії за реєстраційними №№ 8-21-12-64-28530, 8-21-12-66-28531 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами відповідно, які дійсні з 21.02.2018 до 21.02.2019.

Наступні ліцензії на право здійснення вказаних видів господарської діяльності отримані позивачем за реєстраційними №№1900310, 1900261 та дійсні з 24.02.2019 до 24.02.2020.

Зазначене не заперечується сторонами.

Відповідно до ст.17 Закону № 481 за порушення положень Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно із абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі … роздрібної торгівлі … алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем здійснювалась реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів 22.02.2019 наступних товарів: о 0:29 год. сигарети DAVIDOFF GOLD SLIMS, чек №1658; о 6:33 год. сигарети WINSTON XSpression, чек №1824; о 7:26 год. сигарети Philip Morris Blue, чек №1155; о 18:04 год. пиво Жигулівське, 0,5 л., чек №775; о 19:25 год. пиво Оболонь нефіл., 0,5 л., чек №780.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем в обгрунтування протиправності оскаржуваного рішення відповідача про застосування фінансових санкцій наводяться доводи стосовно протиправності проведення самої перевірки. Разом з тим, позивачем не заперечуються факти продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв у вищевказаний період.

При цьому, слід враховувати, що протягом 22.02.2019-23.02.2019 включно у позивача були відсутні ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Таким чином, позивачем здійснено торгівлю зазначеними товарами на час відсутності діючих ліцензій, чим порушено вимоги Закону №481 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МКР РИТЕЙЛ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 по справі № 520/4213/19 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 по справі № 520/4213/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц