Справа № 229/4831/19
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/229/29/2019
РІШЕННЯ

іменем України

17 вересня 2019 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Гумірової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Покровського відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Добропільського відділення Покровського відділу полції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, сержанта поліції Добропільського відділення Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Павлюх Анатолія Анатолійовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №421546 від 11.08.2019 року.

Обгрунтовує вимоги таким. Постановою серії ДП18 №421546 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425,00 грн. У постанові вказано, що позивач порушив вимогу пп. «б» п. 9.9 ПДР України, зокрема, він не увімкнув аварійну світлову сигналізацію у разі зупинки на вимогу поліцейського. Зазначає, що ним були виконані усі вимоги ПДР, він увімкнув аварійну світлову сигналізацію одразу після зупинки його відповідачем. Жодних доказів невиконання позивачем цієї вимоги ПДР України відповідач не надав. Відповідач під час складання постанови не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і вина позивача у інкримінованому правопорушенні, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Вказує, що аварійна світлова сигналізацію належить до попереджувальних сигналів відповідно до п. 9.1 ПДР України, а жодної зміни напрямку чи початку руху не було, притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за подібне правопорушення є незаконним. Також, відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не роз`яснив права позивачу. Позивачем були заявлені клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, про необхідність залучення захисника. Зазначені клопотання відповідач залишив без розгляду. Крім того, відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи, оскільки розгляду справи не було. Відповідач обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури.

В судове засідання позивач не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачі в судове засідання не з"явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню до відповідача - сержанта поліції Добропільського відділення Покровського ВП ГУНП в Донецькій області.

11 серпня 2019 року працівником Добропільського відділення Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 421546 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП про те, що він 11 серпня 2019 року о 09 годині 30 хвилин в с. Золотий Колодязь, не увімкнув аварійний світ під час зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Незважаючи на те, що вищезазначену постанову винесено сержантом поліції Добропільського відділення Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Павлюх Анатолієм Анатолійовичем, позивач пред`являє ті ж самі вимоги також до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Покровського відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Добропільського відділення Покровського відділу полції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Суд зазначає, що поліцейський є службовою особою, яка уповноважена на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а саме ч. 2 ст. 122 КУпАП, на підставі ст. 222 КУпАП має повноваження щодо прийняття рішення за результатом її розгляду, тому саме сержант поліції Добропільського відділення Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Павлюх Анатолій Анатолійович є належним відповідачем у справі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Покровського відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Добропільського відділення Покровського відділу полції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови не можуть бути пред`явлені до них, з огляду на те, що вказані вище органи Національної поліції, в свою чергу, не є належними відповідачами у даній справі.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 19 статті 4. КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. (ст. 5 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (ст. 19 КАС України).

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. (ст. 7 КУпАП)

В ст. 254 КУпАП зазначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст. 251 КУпАП)

Суд зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що відповідач в судове засідання відзив не надав та на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, взагалі не долучив жодного доказу.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідачем не надано заперечень проти адміністративного позову, жодних доказів скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, ні фото- та відео-фіксації безпосереднього вчинення адміністративного правопорушення, ні пояснень будь-яких свідків.

За відсутності доказів вчиненого адміністративного правопорушення та позиції позивача щодо не вчинення ним правопорушення, приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, зазначений у постанові серії ДП 18 № 421546 від 11.08.2019 року., тому зазначена постанова є незаконною і такою що підлягає скасуванню.

Оскільки суд прийшов до висновку про скасування постанови, відповідно до ст. 286 КАС України, суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 279, 280, 283,285 КУпАП, ст. ст.2,4, 9, 72-77, 90, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до сержанта поліції Добропільського відділення Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Павлюх Анатолія Анатолійовича про скасування постанови - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП 18 № 421546 від 11 серпня 2019 року, винесену працівником Добропільського відділення Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу, у розмірі 425,00 грн.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Покровського відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Добропільського відділення Покровського відділу полції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови відмовити.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2019 року.

Суддя: Т.Л. Панова