Справа № 308/6341/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/9002/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом військової частини № НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, за апеляційною скаргою громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2019 року ( головуюча суддя Бенца К.К., м.Ужгород, повний текст складено 06.06.2019),

В С Т А Н О В И В :

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач здійснила спробу незаконного перетину державного кордону, був затриманий та підлягає примусовому видворенню за межі території України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 6 червня 2019 року позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Вирішено затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, на строк який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що докази вчинення ним спроби незаконного перетинання державного кордону відсутні. На території України він перебуває законно, оскільки на нього поширюється дія Закону України «про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а тому рішення про видворення не могло бути прийнято.

Сторони у судове засідання повторно не з`явились будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду шляхом надіслання електронних повісток. Про вручення судової повістки апелянту свідчить надіслана адміністрацією Волинського ПТПІ розписки Мд Абдул Олі Таджу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2019 відповідач був виявлений та затриманий у складі групи осіб міжвідомчою групою у складі прикордонного наряду «Група реагування» від ВПС «Великий Березний», представників НПУ у Закарпатській області на відстані 5000 м. від державного кордону в районі 196-197 прикордонного знаку ділянки ВІПС «Новоселиця» ВПС «Великий Березний» Перечинського району Закарпатської області, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності ВПС «Великий Березний».

Вказані обставини підтверджено наявними у справі письмовими доказами: протоколом про адміністративне затримання від 29.05.2019; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 29.05.2019.

Згідно матеріалів справи, відповідач звернуся до міграційної служби із заявою про отримання ним статусу біженця.

Рішенням Державної міграційної служби України від 22.12.2018 № 434-18 громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Мд ОСОБА_2 оскаржив таке рішення в судовому порядку, отже на момент вирішення справи в суді першої інстанції відповідач перебував у судовій процедурі оскарження вищезазначеного рішення ДМС України.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 2 статті 289 КАС України передбачено, що такий захід як затримання іноземця, також застосовуються адміністративним судом за позовом органів охорони державного кордону до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Беручи до уваги те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань (незаконна спроба перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза пунктом пропуску), останній не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України, та звернувся із заявою про отримання захисту на території України, суд дійшов вірного висновку, що є правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч. 11 ст. 289 КАС України.

Доводи апелянта про те, що факт його затримання його в складі групи осіб в 5 км від державного кордону у прикордонній смузі не свідчить про намір незаконно перетнути кордон, апеляційний суд відхиляє, адже згідно протоколу затримання відповідач ствердив факт існування у нього наміру потрапити до країн Європи для покрашення життя.

Доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для прийняття рішення про видворення через звернення ним до міграційної служби із заявою про визнання біженцем, апеляційний суд також відхиляє, так як позов було задоволено на підставі ч 2 ст. 289 КАС України, якою передбачено саме затримання особи до вирішення питання щодо надання чи відмови у наданні статусу біженця.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 243, 288, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 6 червня 2019 року у справі №308/6341/19, - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула