Справа № 400/1295/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 р. Категорія: 102010000м.ОдесаСправа № 400/1295/19
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровського окружного адміністративного суду на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що 20.04.2019 року він звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з запитом про надання доступу до публічної інформації, а саме просив надати копії укладених протягом 2018 року договорів купівлі - продажу житла, що були профінансовані за рахунок бюджетних коштів. 24.04.2019 року відповідач надав відповідь на вказаний запит позивача разом з двома договорами купівлі продажу житла, в яких було затерто прізвище, ім`я по батькові продавців квартир та адреси придбаних квартир.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського окружного адміністративного суду щодо ненадання повної публічної інформації за запитом позивача від 20.04.2019 року. Зобов`язано Дніпропетровський окружний адміністративний суд надати ОСОБА_1 скановані копії двох договорів купівлі - продажу від 26 грудня 2018 року з інформацією про адреси придбаних квартир. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровський окружний адміністративний суд подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що працівники суду мають особливий статус навіть серед загалу державних службовців, що також витікає із законів "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" від 23.12.1993 № 3781-XII та пов`язаний саме з особливістю їх службової діяльності, що наражає їх, їхнє майно та близьких родичів на підвищену небезпеку та створює цілу низку додаткових загальних та спеціальних законодавчих гарантій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 20.04.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з запитом про надання доступу до публічної інформації, а саме просив надати копії укладених протягом 2018 року договорів купівлі - продажу житла, що були профінансовані за рахунок відповідача.

24.04.2019 позивачу була надіслана відповідь Дніпропетровського окружного адміністративного суду разом з двома сканованими копіями договорів купівлі - продажу житла від 26.12.2018 року, в яких знищена інформація про продавця та місцезнаходження придбаних відповідачем квартир.

Не погоджуючись із вищевикладеним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яка міститься в договорах купівлі - продажу квартир, які запитувались позивачем, зокрема прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка отримала бюджетні кошти, а також адреси квартир, які були придбані відповідачем, не може вважатись конфіденційною.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до публічної інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (надалі - Закон № 2939).

Відповідно до ст.1 Закону № 2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 3 Закону № 2939, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації відповідно до ст.12 вказаного Закону є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ст.13 цього Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19 Закону № 2939 запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

У відповідності до змісту ст.20 Закону №2939, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.1,2 ст.22 вказаного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм національного законодавства зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач - Дніпропетровський окружний адміністративний суд є розпорядником інформації у розумінні Закону України № 2939-VI, та відповідно, зобов`язаний надати запитувану відкриту публічну інформацію, крім випадків, коли доступ до такої інформації обмежений законом.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначено види інформації з обмеженим доступом, до якої належать:1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Належність запитуваної інформації до конфіденційної, таємної або до службової відповідно до ст.7, 8, 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не є єдиною достатньою підставою для обмеження доступу до неї. Обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо за визначенням вона є конфіденційною або таємною або для службового користування та за умови застосування сукупності вимог пунктів 1-3 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач не надав усю інформацію на запит позивача з огляду на те, що відповідна інформація є конфіденційною та доступ до неї обмежується задля захисту інтересів іншої особи.

Відмова у доступі до публічної інформації, надана відповідачем не містить: 1) якому з перелічених у п.1 ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу; 2) у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (п.2 ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації"); 3) чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (п.3 ч.2 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Не містить відповідь відповідача і обґрунтувань підстав обмеження у доступі позивача до запитуваної інформації враховуючи положення Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В свою чергу, згідно положень частини п`ятою статті 6 Закону визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Таким чином, інформація, яка міститься в договорах купівлі - продажу квартир, які запитувались позивачем, зокрема прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка отримала бюджетні кошти, а також адреси квартир, які були придбані відповідачем, не може вважатись конфіденційною.

Крім того, відповідачем 03.05.3019 року надано другу відповідь із доданими договорами купівлі-продажу житла з даними (прізвище, ім`я та по-батькові) продавців нерухомості без надання інформації щодо адрес розташування квартир.

Таким чином, відповідачем не було надано лише інформацію щодо адрес розташування квартир.

Однак, відповідач не зазначає, чому інформація щодо адрес розташування квартир відноситься до конфіденційної, підстав обмеження у доступі позивача до запитуваної інформації, відповідач не зазначає легітимну мету для обмеження цієї інформації, не зазначає в чому полягає потенційна шкода від поширення цієї інформації та в чому полягає потенційне порушення принципу пропорційності.

За таких обставин, суд першої інстанція, з яким погоджується колегія суддів, дійшов висновку, що відповідачем не було дотримано вимоги частини другої статті 6 Закону № 2939, оскільки запитувана інформація, яка стосується розпорядження бюджетними коштами не може бути обмежена у доступі.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відсутність у висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою, тому суд доходить висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не надання повної інформації на запит.

Як убачається із матеріалів справи, вже після звернення позивача до суду, а саме 03.05.3019 року відповідачем надано другу відповідь із доданими договорами купівлі-продажу житла з даними (прізвище, ім`я та по-батькові) продавців нерухомості без надання інформації щодо адрес розташування квартир, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Дніпропетровський окружний адміністративний суд надати ОСОБА_1 скановані копії двох договорів від 26 грудня 2018 року купівлі - продажу з інформацією про адреси придбаних квартир.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі № 400/1295/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.