Справа № 320/4291/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Київ № 320/4291/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Колеснікової І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської

міської ради

до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

про визнання неправомірними дій та скасування постанов,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради із позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови від 25.04.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №58977644 на суму 16 692 грн. та винесення постанови від 12.06.2019 про накладення штрафу у ВП № 58977644 на суму 5 100 грн.;

- визнати протиправними та скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 25.04.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №58977644 на суму 16 692 грн. та від 12.06.2019 про накладення штрафу у ВП № 58977644 на суму 5 100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавче провадження ВП №58977644, в рамках якого головним державним виконавцем Титовим Станіславом Ігоровичем 25.04.2019 винесено постанову про стягнення з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради виконавчого збору у розмірі 16 692, 00 грн. та 12.06.2019 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання виконавчого листа №381/3204/17, виданого 11.03.2019.

Позивач не погоджується з правомірністю вказаних постанов з огляду на відсутність десяти денного терміну виконання судового рішення, оскільки постанови відповідача у ВП№28977644 від 25.04.2019 про відкриття виконавчого провадження, від 25.04.2019 про стягнення виконавчого збору та від 12.06.2019 про накладення штрафу позивачем отримано водночас 19.06.2019 у одному поштовому конверті.

Ухвалою Київського окружного адміністративного від 13.08.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

09.09.2019 відкладено розгляд справи на 12.09.2019 для належного повідомлення відповідача та наданню відповідачеві можливостей скористатися своїми процесуальними правами.

Від представника позивача 12.09.2019 надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача своїм правом про надання письмового відзиву не скористався.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань з приводу причин неявки суду не надав.

Згідно частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, враховуючи клопотання представника позивача та неявку належним чином повідомленого відповідача, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, частиною першою даної статті передбачено право учасників виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, на звернення до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (ч.4 ст.287 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2017, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019 позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової компенсації, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати; зобов`язано Управління соціального захисту населення ВК Фастівської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової компенсації як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати та прийняти відповідне рішення.

На виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області 11.03.2019 видано виконавчий лист №381/3204/17.

Матеріали справи свідчать, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Титовим Станіславом Ігоровичем 25.04.2019 відкрито виконавче провадження №58977644 з виконання виконавчого листа, №381/3204/17 виданого 11.03.2019, якою надано боржнику - Управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради для виконання рішення суду 10 робочих днів.

Разом із вказаною постановою головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Титовим Станіславом Ігоровичем з посиланням на частину четверту статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 25.04.2019 про стягнення з боржника - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради виконавчого збору у розмірі 16 692, 00 грн.

В подальшому, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О. у ВП №58977644 від 12.06.2019 за невиконання рішення суду накладено на Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради штраф на користь держави у розмірі 5100 грн., зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Не погоджуючись із вказаними постановами, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, предметом оскарження у даній справі є постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 25.04.2019 про стягнення з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради виконавчого збору в розмірі 16 692,00 грн. та від 12.06.2019 про накладення на Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради штрафу у розмірі 5 100 грн.

Згідно статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частина третя статті 27 Закону № 1404-VІІІ визначає, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

Отже, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

1) фактичне виконання судового рішення;

2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Суд зауважує, що постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2017 є рішенням немайнового характеру. Порядок виконання таких рішень передбачено розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини шостої статті 26 Закону № 1404-VІІІ за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до статті 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Виходячи з аналізу статті 63 Закону № 1404-VІІІ суд зазначає, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника, державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто, не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, положення Закону № 1404-VІІІ, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

Матеріали справи свідчать, що на адресу позивача, а саме: вул. Небесної Сотні, м. Фастів, Київська область, 08500, надійшов поштовий конверт (02 2) від Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому містилися такі документи: супровідний лист від 25.04.2019 №2638 про відкриття виконавчого провадження разом із постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Титова С.І. про відкриття ВП №58977644 від 25.04.2019, супровідний лист від 25.04.2019 №2640 разом із постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Титова С.І. від 25.04.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №58977644 від 25.04.2019, супровідний лист від 12.06.2019 №3215 разом із постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанова М.О. від 12.06.2019 про накладення штрафу у ВП №58977644.

Так, згідно штемпелів вхідних номерів відділом соцзабезпечення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради присвоєно надісланим документам такі дані: супровідному листу від 25.04.2019 №2638 про відкриття виконавчого провадження разом із постановою про відкриття ВП №58977644 від 25.04.2019 - вх.624 від 19.06.2019; супровідному листу від 25.04.2019 №2640 разом із постановою про стягнення виконавчого збору у ВП №58977644 від 25.04.2019 - вх. 625 від 19.06.2019; супровідному листу від 12.06.2019 №3215 разом із постановою від 12.06.2019 про накладення штрафу у ВП №58977644 - вх. 623 від 19.06.2019.

Відтак, не зважаючи, що наявна різниця у датах прийнятих постанов, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору винесено 25.04.2019, а постанову про накладення штрафу за невиконання рішення - 12.06.2019, становить 1 місяць 13 днів, -відповідачем направлено вказані постанови на адресу позивача водночас - 13.06.2019, що підтверджується штемпелем на копії поштового конверту, наявного в матеріалах справи.

З даного приводу суд зазначає таке.

Відповідно до статті 28 Закону № 1404-VІІІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідачем не спростовано надіслання на адресу позивача одним поштовим конвертом постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору від 25.04.2019 разом із постановою про накладення штрафу. Будь-яких доказів, які б свідчили про направлення позивачеві постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.04.2019 для виконання не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, як то передбачено статтею 28 Закону № 1404-VІІІ, відповідачем не надано.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем дій із перевірки виконання рішення Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради по справі № 381/3204/17 станом на час прийняття спірної постанови 25.04.2019.

Відтак, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач, надіславши позивачеві постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору зі спливом часу понад місяць, порушив вимоги статті 28 Закону №1404-VІІІ, якою передбачено порядок надсилання документів виконавчого провадження та визначено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня.

Крім того, суд зауважує, що у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП№58977644 від 25.04.2019 головним державним виконавцем встановлено боржникові - Управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради строк на виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Отже, надсилаючи постанову про відкриття ВП №58977644 від 25.04.2019 та постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №58977644 від 25.04.2019 разом із постановою від 12.06.2019 про накладення штрафу у ВП №58977644, відповідачем позбавлено позивача встановленого десятиденного строку виконання рішення суду, а тому у позивача відсутня можливість на усунення порушень та виконання рішення суду у встановлений строк.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про внесення змін до постанови Пленуму ВАС України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 21 травня 2012 року № 5, передбачено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, в матеріалах справи міститься належним чином завірена копія розпорядження №1854 від 20.06.2019, винесеного на виконання рішення у справі №381/3204/17 від 29.09.2017, що підтверджує факт вжиття позивачем заходів із виконання рішення у справі №381/3204/17.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не направлено боржникові - Управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог статті 28 Закону № 1404-VІІІ, не надано строк на виконання рішення суду справі №381/3204/17, а також не вчинено дії із встановлення виконання (не виконання) рішення суду позивачем. Отже постанову від 25.04.2019 про стягнення виконавчого збору та постанову від 12.06.2019 про накладення штрафу прийнято відповідачем не обґрунтовано, а тому вони підлягають скасуванню.

Суд зауважує, що прийняття рішень, вчинення дій суб`єктами владних повноважень передбачає, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:

- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;

- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;

- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;

- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш шкідливі засоби.

Принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 16 692, 00 грн. та штрафу за невиконання рішення у розмірі 5100 грн., оскільки державним виконавцем не здійснено належних виконавчих дій по фактичному виконанню виконавчих документів та позбавлено позивача строку на виконання рішення суду, передбаченого чинним законодавством.

За таких обставин, враховуючи відсутність необхідних передумов для стягнення з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради виконавчого збору та штрафу у вказаних розмірах, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними та скасування прийнятих відповідачем постанов у ВП №58977644 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн. та накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на який покладений обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано та не доведено правомірність та законність своїх дій та прийнятих спірних постанов, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд не знаходить підстав для стягнення з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень-відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору, понесених позивачем за квитанцією №43 від 01.08.2019 у сумі 1921,00 грн. виходячи з того, що таке відшкодування можливе лише за умови, коли позивач у справі не є суб`єктом владних повноважень згідно вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки позивач та відповідач у даному випадку є суб`єктами владних повноважень, розподіл судових витрат не передбачений статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради (, адреса місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Небесної Сотні, 8) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (, адреса місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15) про визнання протиправними дій та скасування постанов,- задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови від 25.04.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №58977644 на суму 16 692 грн. та постанови від 12.06.2019 про накладення штрафу у ВП №58977644 на суму 5 100 грн.

3. Визнати протиправними та скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 25.04.2019 про стягнення виконавчого збору у ВП №58977644 на суму 16 692 грн. та від 12.06.2019 про накладення штрафу у ВП № 58977644 на суму 5 100 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 12 вересня 2019 року