Справа № 814/2791/16
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2019 року

Київ

справа №814/2791/16

адміністративне провадження №К/9901/17371/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №?814/2791/16

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року, ухвалену в складі судді Біоносенка В.В., та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Димерлія О.О., Єщенка О.В., Федусика А.Г.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУ НП у Миколаївській області, відповідач), в якому просив:

1.1. визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП у Миколаївській області від 19 грудня 2016 року №?535 о/с у частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1., старшого оперуповноваженого Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУ НП у Миколаївській області;

1.2. визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП у Миколаївській області від 31 травня 2016 року №?440 дск «Про організаційно-штатні зміни в ГУ НП у Миколаївській області»;

1.3. поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУ НП у Миколаївській області;

1.4. стягнути з ГУ НП у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

2. Позов обґрунтований порушенням відповідачем вимог законодавства під час звільнення ОСОБА_1 з органів поліції у зв`язку зі скороченням штатів. Позивач зазначає, що всупереч вимог Закону України «Про Національну поліцію» йому не було запропоновано жодної посади в органах поліції, хоча він попереджав керівництво про намір продовжити службу.

3. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що питання призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації територіального органу Національної поліції врегульовано спеціальним законом, зокрема статтею 68 Закону України «Про Національну поліцію», якою вимог щодо обов`язкового працевлаштування поліцейських, посада яких скорочується, не висувається.

4. На думку відповідача, вирішення питання про залишення поліцейського, посада якого скорочується, на службі є правом керівника відповідного територіального органу поліції, яке він реалізовує з певною свободою розсуду, керуючись відомостями про досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я та ставлення до виконання службових обов`язків відповідним поліцейським.

5. Відповідач зазначає, що врахував відношення до служби позивача, а також висновок Атестаційної комісії №?4 ГУ НП у Миколаївській області про його службову невідповідність, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позивача на службі після завершення організаційних заходів, пов`язаних із затвердженням нових штатів і скасуванням тимчасових.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 листопада 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУ НП у Миколаївській області.

7. Наказом ГУ НП у Миколаївській області від 09 червня 2016 року №?126 о/с з огляду на висновок Атестаційної комісії №?4 ГУ НП у Миколаївській області (далі - Атестаційна комісія) ОСОБА_1 з підстав, визначених у пункті 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність), звільнено зі служби в поліції.

8. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року в справі №?814/1272/16 наказ ГУ НП у Миколаївській області від 09 червня 2016 року №?126 о/с визнано протиправним і скасовано; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУ НП у Миколаївській області.

9. Наказом ГУ НП у Миколаївській області від 13 жовтня 2016 року №?288 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого оперуповноваженого Березанського відділення поліції Очаківського відділу поліції ГУ НП у Миколаївській області.

10. 17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв`язку зі скороченням тимчасових штатів.

11. Наказом ГУ НП у Миколаївській області від 19 грудня 2016 року №?353 о/с ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) звільнено зі служби в поліції.

12. Не погоджуючись із наказом про звільнення, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

13. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року в справі №?814/2791/16 адміністративний позов задоволено частково:

14.1. визнано протиправним і скасовано наказ ГУ НП у Миколаївській області від 19 грудня 2016 року №?353 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

14.2 поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Березанського відділення Очаківського відділу поліції ГУ НП у Миколаївській області;

14.3. стягнуто з ГУ НП у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по 02 березня 2017 року в сумі 8183,77 грн без урахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню;

14.4. стягнуто з ГУ НП у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць у розмірі 5873,11 грн.

14.5 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

14. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що ГУ НП у Миколаївській області не було дотримано процедури звільнення позивача з підстав, визначених у пункті 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

15. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що ГУ НП у Миколаївській області не запропонувало позивачеві інших посад у будь-якому органі (закладі, установі) поліції з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

16. Водночас суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на висновок Атестаційної комісії про службову невідповідність позивача, оскільки необґрунтованість та незаконність вказаного висновку була встановлена рішенням суду в справі №?814/1272/16.

17. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що фактично скорочення штатів у ГУ НП у Миколаївській області не відбувалося, адже замість 3263 посад, що скорочувалися, уводилося не менша кількість нових посад.

18. Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 червня 2017 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року скасував і ухвалив нову - про часткове задоволення позову:

19.1. визнав протиправним і скасував наказ ГУ НП у Миколаївській області від 19 грудня 2016 року №?353 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

19.2. поновив ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого Березанського відділення Очаківського відділу поліції ГУ НП у Миколаївській області;

19.3. стягнув із ГУ НП у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по 02 березня 2017 року в сумі 4140,11 грн без урахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню;

19.4 стягнув із ГУ НП у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць у розмірі 5873,11 грн.

19.5. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

19. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, Одеський апеляційний адміністративний суд керувався тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, а також порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

20. Суд апеляційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції внаслідок помилкового застосування до спірних правовідносин положень наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №?260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС зі специфічними умовами навчання» було неправильно визначено кількість днів вимушеного прогулу, що вплинуло на розмір середнього грошового забезпечення, присудженого до виплати.

21. Суд апеляційної інстанції також уважав, що позовні вимоги в частині скасування наказу про звільнення й поновлення на роботі підлягають задоволенню у зв`язку з порушенням відповідачем вимог статті 49- 2 Кодексу законів про працю України, а не через недотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію», як помилково зазначив суд першої інстанції.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

22. Відповідачем подано касаційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року, в якій відповідач просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

23. Аргументи скаржника полягають в тому, що суди попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних судових рішень неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.

24. Скаржник наголошує, що спірні правовідносини врегульовані спеціальним законом, у зв`язку з чим положення трудового законодавства, які зобов`язують роботодавця вжити заходів щодо працевлаштування працівника, посада якого скорочується, до відносин звільнення поліцейських у зв`язку зі скороченням штатів не застосовуються.

25. Водночас скаржник уважає, що з огляду на висновок Атестаційної комісії, викладений у протоколі Атестаційної комісії, позивач не відповідає займаній посаді та є таким, що має бути звільненим зі служби в поліції, що виключає можливість продовження ним служби в органах поліції та пропонування йому вакантних посад.

26. У відзиві на касаційну скаргу позивач зазначив, що суд першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини, що мають значення для розгляду справи, і правильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає.

27. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ГУ НП у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року.

28. 15 грудня 2017 року, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.

29. 07 лютого 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

30. За наслідками автоматизованого розподілу від 07 лютого 2018 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Желтобрюх І.Л., суддям Білоусу О.В., Стрелець Т.Г.

31. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року №?519/0/78- 19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.

32. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

33. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №?2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

34. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

35. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані й розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

36. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

37. Згідно з частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

38. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №?580-VIII) у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

39. Частиною першою статті 48 Закону №?580-VIII передбачено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

40. Відповідно до частини першої статті 47 Закону №?580-VIII призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

41. Згідно зі статтею 58 Закону №?580-VIII призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

42. Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 62 Закону №?580-VIII поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

43. Відповідно до пунктів 9, 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №?580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців із дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їхньою згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

44. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

45. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін із моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

46. Відповідно до частини першої статті 68 Закону №?580-VIII у разі здійснення реорганізації, унаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

47. Згідно з частиною другою статті 68 Закону №?580-VIII поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

48. Частиною третьою статті 68 Закону №?580-VIII передбачено, що поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

49. Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року №988 (далі - Постанова №?988) виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України зі специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ України.

50. Відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС зі специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №?260 (далі - Порядок №?260) поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

51. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

52. Пунктом 9 Розділу І Порядку №?260 передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

VI. Позиція Верховного Суду

53. Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням позивача зі служби в поліції.

54. Законом №?580-VIII передбачено, що гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються на поліцейських та полягають у тому, що в разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів, звільненню підлягають не всі поліцейські, а лише ті, посади яких скорочені.

55. Аналіз частин першої та другої статті 68 Закону №?580-VIII дає підстави стверджувати, що в разі скорочення штатів поліцейському, посада якого скорочується, повинно бути запропоновано іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

56. Пропозиція всіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату в разі реорганізації, у якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

57. Із системного аналізу вказаних норм Закону №?580-VIII убачається, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з урахуванням критеріїв, визначених положеннями статті 68 Закону №?580-VIII.

58. Лише відмова поліцейського від запропонованої посади дає підстави для звільнення його у зв`язку зі скороченням штатів.

59. Ураховуючи викладене, Суд уважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідач зобов`язаний був запропонувати позивачу вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

60. Проте Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що такий обов`язок у спірних правовідносинах випливає з положень трудового законодавства.

61. У постанові від 17 лютого 2015 року №?21- 8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

62. Отже, у правовідносинах, що стосуються підстав і порядку звільнення поліцейських зі служби, норми Закону №?580-VIII будуть мати пріоритет над нормами трудового законодавства, які до таких правовідносин застосовуються тільки, якщо до нього відсилають норми Закону №?580-VIII або у випадку, коли Закон №?580-VIII відповідні правовідносини не регулює.

63. Як установили суди попередніх інстанцій, попередивши позивача про скорочення штатів, відповідач пропозиції іншої посади, у тому числі в іншому органі поліції, позивачеві не зробив.

64. Таким чином, суди попередніх інстанцій правильно зазначили про те, що ГУ НП у Миколаївській області не було дотримано процедури звільнення у випадку скорочення штату.

65. Посилання відповідача на висновок Атестаційної комісії, оформлений протоколом ОП №?15.00004462.0022345, про службову невідповідність позивача як на перешкоду для подальшого проходження служби позивачем були обґрунтовано відхилені судами попередніх інстанцій.

66. Суди попередніх інстанцій правильно зазначили про те, що оцінку вказаному висновку Атестаційної комісії, як і прийнятому на його підставі наказу ГУ НП у Миколаївській області від 09 червня 2016 року №?126 о/с про звільнення позивача з поліції у зв`язку зі службовою невідповідністю, надав адміністративний суд у справі №?814/1272/16, визнавши вказаний наказ незаконним, а висновки Атестаційної комісії, викладені в протоколі від 10 березня 2016 року ОП №?15.00004462.0022345, необґрунтованими.

67. З урахуванням положень частини четвертої статті 78 КАС України встановлені судовим рішенням у справі №?814/1272/16 обставини доказуванню в цій справі не підлягають.

68. Отже, незважаючи на те, що вказаним судовим рішенням безпосередньо не скасовано висновок Атестаційної комісії, проте ним установлені обставини протиправності атестування, проведеного стосовно позивача, що тягне за собою протиправність усіх прийнятих за наслідками такого атестування рішень і неможливість їхнього врахування відповідачем при вирішенні питання про залишення на службі позивача.

69. Суд відхиляє аргументи скаржника щодо неповного дослідження судами попередніх інстанцій обставин реорганізації ГУ НП у Миколаївській області.

70. У випадку скорочення тимчасового штату з одночасним уведенням постійного штату, звільнення зі служби в поліції, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності штатних одиниць у новому штаті. Проте скорочення чисельності штатних одиниць у новому штаті не є підставою для звільнення зі служби в поліції чи зміни істотних умов її проходження, якщо в новому штаті зберігається посада, яку поліцейський обіймав у попередньому штаті, у тому числі тимчасовому. Висновок щодо скорочення штату можливий за умови проведення порівняльного аналізу штату, який був до реорганізації та після неї.

71. Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що наказом ГУ НП у Миколаївській області від 31 травня 2016 року №?440-дск були скасовані всі тимчасові штати в кількості 3263 посади. Натомість уведено до складу ГУ НП у Миколаївській області 3318 посад, у тому числі посаду, яку займав позивач.

72. Ураховуючи процесуальний обов`язок відповідача доводити правомірність видання наказу про звільнення позивача, Суд уважає, що під час розгляду цієї справи відповідачем не надано жодних належних доказів щодо скорочення в новому штаті посади старшого оперуповноваженого Березанського відділення Очаківського відділу поліції ГУ НП у Миколаївській області, яку обіймав ОСОБА_1.

73. Вирішуючи ж питання про порядок обчислення належного до виплати позивачу середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та нормативно-правове урегулювання спірних правовідносин, Суд керується таким.

74. Якщо норми загального та спеціального нормативно-правового акта по різному регулюють однакові за змістом правовідносини застосовуватись повинні норми спеціального. Загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто у тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

75. Можливість субсидіарного застосування загальних правових норм до відносин публічної служби, як правило, закріплена в спеціальному законі, що регулює такий вид публічної служби. Подібна законодавча техніка спрямована на усунення прогалин у правовому регулюванні.

76. Так, відповідно до пункту 4 розділу XI Закону №?580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються до цих правовідносин у частині, що не суперечить цьому Закону.

77. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №?988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ зі специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ України. Ця норма є бланкетною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акту для унормування порядку (механізму) нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейським.

78. Таким нормативно-правовим актом є Порядок №260, який затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України №?260 від 06 квітня 2016 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №?669/28799.

79. Відповідно до пункту 2 наказу, він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом №?580-VIII.

80. Уперше Закон №?580-VIII був опублікований в офіційному виданні - газеті «Голос України» 06 серпня 2015 року, отже, відповідно до статті 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №?580-VIII окремі положення закону набрали чинності 07 серпня 2015 року, а Закон №?580-VIII у цілому - 07 листопада 2015 року.

81. Відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

82. Порядок №?260 був опублікований в офіційному виданні «Офіційний вісник України» 27 травня 2016 року та, відповідно, в цей же день набрав чинності.

83. Так, у справі, що розглядається, період вимушеного прогулу позивача тривав із 20 грудня 2016 року по 02 березня 2017 року. Тобто в період, у який набрав чинності саме спеціальний нормативно-правовий акт (з 27 травня 2016 року).

84. Ураховуючи, що на момент звільнення позивача зі служби в органах поліції, а саме 19 грудня 2016 року норми спеціального нормативно-правового акту набрали законної сили, Суд дійшов висновку про протиправність застосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №?100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

85. Отже, суд першої інстанції правильно визначив розмір середнього грошового забезпечення позивача на підставі положень Порядку №?260, керуючись кількістю календарних днів вимушеного прогулу.

86. Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції і приймаючи нове, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права і скасував судове рішення, яке відповідало закону.

87. Відповідно до часини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково й ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

88. Згідно з частиною третьою статті 351 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

89. Відповідно до частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково й залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

90. Беручи до уваги, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права і скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, Суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

VII. Судові витрати

91. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

92. Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

93. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року в справі №?814/2791/16 задовольнити частково.

94. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року в справі №?814/2791/16 скасувати.

95. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 в справі №?814/2791/16 залишити в силі.

96. Судові витрати не розподіляються.

97. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко