Справа № 120/2919/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

16 вересня 2019 р. Справа № 120/2919/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Мультян Марина Бондівна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

В позовній заяві позивач просив суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 1562/21-10 від 05.07.2019 року щодо відмови у врахуванні при обрахунку пенсії позивачу довідки про заробітну плату № 6 та 7 від 26.02.20113 року виданої 4-м тролейбусним парком ім. Щепетильникова ДУП "Мосгортранс";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перераховувати та виплачувати пенсію з 30.10.2017 року з урахуванням довідки про заробітну плату № 6 та 7 від 26.02.20113 року виданої 4-м тролейбусним парком ім. Щепетильникова ДУП "Мосгортранс" з 02.2004 року по 12.2012 рік, згідно ст. 40 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в порядку розрахунку пенсії, що діяв на час звернення.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає поверненню позивачу з наступних підстав.

Як встановлено із матеріалів позовної заяви, таку підписано адвокатом ОСОБА_3.

На підтвердження повноважень ОСОБА_3 як представника ОСОБА_1 до суду подано копію ордеру серії ВН № 097178 від 19.02.2019 року. У вказаному ордері у рядку «назва органу, у якому надається правова допомога» вказано: « ОСОБА_3»

Відповідно до частини 2 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки (пункт 6).

Відповідно до частини 1 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із частиною 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», від 05.07.2012 року № 5076-VI, повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно із частиною 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з підпунктом 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року № 36 (яке було чинним на момент оформлення ордеру ВН № 097178 від 19.02.2019 року), ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI.

Згідно частини 2 статті 81 Цивільного кодексу України, юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 90 ЦК України передбачено, що юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву.

За своїм правовим статусом, суд до якого подано адміністративний позов адвокатом ОСОБА_3 , є юридичною особою публічного права, із назвою: «Вінницький окружний адміністративний суд».

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковим реквізитом ордеру на надання правової допомоги є назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом, а враховуючи зміст поняття «назва органу…», в ордері має бути зазначено конкретну назву такого органу, зокрема суду. У даному випадку - «Вінницький окружний адміністративний суд».

Вказане обумовлено й тим, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі № 9901/847/18.

Враховуючи наведене, доходжу висновку, що ордер на надання правової допомоги серії ВН № 097178 від 19.02.2019 року, що виданий на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_3 , не містить назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу, оскільки у рядку «назва органу…» не вказано конкретну назву органу, зокрема суду, у даному випадку - «Вінницький окружний адміністративний суд». Тому такий ордер не є належним документом, який може підтвердити право адвоката ОСОБА_3 на представництво інтересів ОСОБА_1 .

Пунктом 3 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов підписано особою, яка не має права її підписувати.

З огляду на викладене вважаю, що позовна заява підписана особою яка не підтвердила свого права на підписання, а тому така підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.

При цьому, відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому, слід взяти до уваги висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.05.1985 року в справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» та від 13.02.2001 року в справі «Кромбах проти Франції», в яких ЄСПЛ наголосив, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду.

У рішеннях від 20.05.2010 року в справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Виходячи із системного аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України, слід зазначити, що державою встановлено доступні, чіткі та передбачувані процесуальні правила (обмеження), за дотримання яких особа може реалізувати право на судовий захист. Цих правил при зверненні до суду адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 не дотримано.

Підсумовуючи викладене, доходжу висновку, що позовна заява ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України, підлягає поверненню особі, яка її подала.

Згідно частини 8 статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна