Справа № 320/6169/18
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6169/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу та поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Київській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Київській області від 24 жовтня 2018 року № 142 о/с про звільнення його зі служби в поліції з 24 жовтня 2018 року за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити його на посаді поліцейського-водія взводу реагування Обухівського районного відділу поліції охорони управління охорони в Київській області з 24 жовтня 2018 року;

- зобов`язати виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 жовтня 2018 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що під час обрання виду дисциплінарного стягнення незважаючи на відсутність у нього дисциплінарних стягнень відповідачем було протиправно застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби. Позивач вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що фактично причиною звільнення ОСОБА_1 зі служби є ймовірне вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Однак, на переконання ОСОБА_1 за такого формулювання підстав для звільнення із служби він міг бути звільненим зі служби в поліції лише на підставі п. 10 ч. 1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» після набрання законної сили вироку суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд відмовити у її задоволенні, стверджуючи про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Відповідач зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача було здійснено в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого письмового відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 07 листопада 2015 року проходив службу в поліції (наказ № 2 о/с від 07 листопада 2015 року).

Наказом Управління поліції охорони в Київській області від 22 жовтня 2018 року № 6086 у зв`язку з надходженням від ВП Головного управління Національної поліції в Київській області інформації про затримання наряду взводу реагування Обухівського РВ УПО в Київській області у складі поліцейського капрала поліції ОСОБА_2 . та старшого сержанта поліції ОСОБА_3 при здійсненні супроводу стороннього автомобіля із залишенням центру зони обслуговування створено дисциплінарну комісію та призначене службове розслідування.

За результатами службового розслідування дисциплінарною комісією складений висновок від 24 жовтня 2018 року, яким встановлено, що 21 жовтня 2018 року взвод реагування Обухівського РВ УПО в Київській області у складі поліцейського капрала поліції ОСОБА_4 Б. та старшого сержанта поліції ОСОБА_3 за допомогою службового автомобіля ЗАЗ «Ланос» н.з. НОМЕР_1 заволоділи несправним транспортним засобом ВАЗ-2104, який був покинутий на ділянці автодороги «Київ-Знам`янка», після чого за участю громадянина ОСОБА_5 та його транспортного засобу «Форд Транзит» н.з. НОМЕР_2 відбуксирували автомобіль ВАЗ-2104 до гаражного кооперативу «Лісний», що розташований за адресою: м. Обухів, вул. Каштанова, 25, з метою його продажу.

Службовим розслідуванням також було встановлено, що 21 жовтня 2018 року о 13:55 год. на спеціальну лінію « 102» Головного управління Національної поліції в Київській області від ОСОБА_6 надійшло повідомлення про заволодіння її транспортним засобом ВАЗ-2104, який через несправність був залишений на узбіччі дороги, і про буксирування його на тросі на автомобілі «Форд Транзит» у напрямку вулиці Каштанової в м. Обухів Київської області.

У ході проведення поліцейської операції слідчо-оперативною групою Обухівського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області затримано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , у яких було відібрано письмові пояснення.

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що нарядом реагування Обухівського РВ у складі поліцейського взводу реагування капрала поліції ОСОБА_2 та поліцейського-водія взводу реагування старшого сержанта ОСОБА_3 здійснено заволодіння транспортним засобом з метою збуту для отримання матеріальної вигоди; допущено грубе порушення службової дисципліни, що виразилось:

- у самовільному залишенні центру зони обслуговування (порушення вимог п. 6 розділу 7 Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об`єктів, затвердженої наказом МВС від 07 липня 2017 року № 577);

- у використанні службового автомобіля не за призначенням (порушення вимог п. 6, розділу 1 Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07 вересня 2017 року №757), а саме для супроводу стороннього автомобіля до гаражного кооперативу, керування службовим автотранспортом без наявності водійського посвідчення та без відповідного дозволу на керування даним автомобілем (порушення пункту 6.1, розділу 1 Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07 вересня 2017 року № 757);

- у грубому порушенні ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, що призвело до скоєння протиправних дій та дискредитації звання працівника поліції, поліцейського взводу реагування Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області.

З урахуванням викладеного дисциплінарною комісією було рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Управління поліції охорони в Київській області від 24 жовтня 2018 року №142 о/с ОСОБА_1 , старшого сержанта поліції, поліцейського - водія взводу реагування Обухівського районного відділу Управління поліції охорони звільнено зі служби в поліції у запас Збройних сил за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Вважаючи зазначений наказ протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме - звільнення зі служби в поліції, Управління поліції охорони в Київській області діяло обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут), Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Обов`язки поліцейського, визначені ст. 18 Закону № 580-VIII, відповідно до вимог якої поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 2 названого статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст. 5 Дисциплінарного статуту).

В силу вимог ст. 12 Дисциплінарного статуту звільнення з органів внутрішніх справ є одним з видів дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування (ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Як вбачається з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС від 13 березня 2013 року № 230 (чинної на дату виникнення спірних відносин; далі - Інструкція) підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з пунктом 2.1. Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з пунктом 8.2 Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

- обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

- час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

- наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

- умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

- вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено;

- наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Як вбачається матеріалів справи, підставою для призначення службового розслідування слугувало отримання відповідачем повідомлення від ОСОБА_6 на спеціальну лінію « 102» Головного управління Національної поліції в Київській області про заволодіння її транспортним засобом ВАЗ-2104.

В тексті висновку службового розслідування вбачається, що позивачем допущено грубе порушення службової дисципліни, що виразилося у самовільному залишенні центру зони обслуговування (порушення вимог п. 6 р. 7 Інструкції про організацію службової діяльності органів поліції охорони під час виконання заходів з фізичної охорони об`єктів, затвердженої наказом МВС від 07 липня 2017 року № 577); у використанні службового автомобіля не за призначенням (порушення вимог п. 6, розділу 1 Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07 вересня 2017 року № 757), а саме для супроводу стороннього автомобіля до гаражного кооперативу, керування службовим автотранспортом без наявності водійського посвідчення та без відповідного дозволу на керування даним автомобілем (порушення п. 6.1, розділу 1 Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 07 вересня 2017 року № 757); у грубому порушенні ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, що призвело до скоєння протиправних дій та дискредитації звання працівника поліції, поліцейського взводу реагування Обухівського РВ Управління поліції охорони в Київській області.

Тобто, висновок службового розслідування містить факти порушення позивачем саме службової дисципліни, а не посилання на вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КАС України.

Аналізуючи матеріали службового розслідування щодо позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що комісією, яка проводила службове розслідування вжито необхідних заходів для повного та всебічного встановлення обставин події, у зв`язку з якою проводилось службове розслідування, часу, місця, способу вчинення порушення та встановлено наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вчинення особою - поліцейським дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Разом з тим, притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях поліцейського є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, відтак можна робити висновки про правомірність спірного рішення.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що відповідачем у висновках службового розслідування надано оцінку вчиненому позивачем дисциплінарному проступку та той факт, що позивачем вчинено діяння, що підриває авторитет Національної поліції, провокує негативне ставлення громадськості до працівників поліції та збільшує недовіру суспільства і викликає значний громадський резонанс.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським своїх посадових обов`язків та дотримання законодавства під час виконання посадових обов`язків в даному випадку кваліфіковані як дисциплінарний проступок у тих межах, у яких такі дії не є кримінальним правопорушенням.

Колегія суддів також вражає за необхідне зазначити, що під час прийняття рішення про притягнення позивача саме до вказаного виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано характер вчинюваного порушення та обставини за яких його було вчинено.

В свою чергу позивач не заперечує факту вчинення ним дій, що полягали у заволодінні транспортним засобом, мотивів заволодіння ним, а також факту залишення ним зони відповідальності наряду поліції охорони.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку за який його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Беручи до уваги характер дій позивача, обставини, за яких їх було вчинено, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що, що Управління поліції охорони в Київській області в особі її керівника та дисциплінарної комісії правильно визначили, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, що грубо порушує визначені у ст. 18 Закону № 2337-VIII обов`язки поліцейського та Присягу поліцейського.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті.

Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що під час безпосереднього виконання обов`язків з охорони майна фізичних та юридичних осіб позивач вчинив діяння, що підриває авторитет Національної поліції, провокує негативне ставлення громадськості до працівників поліції та збільшує недовіру суспільства і викликає значний громадський резонанс, що було належним чином відображено у висновку службового розслідування.

Колегія суддів вважає, що вчинені позивачем та відображені у акті службової перевірки дії несумісні зі службою в поліції, завданням якої є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку.

Стосовно доводів апелянта про неможливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільненні із служби, без врахування відсутності фактів притягнення його до дисциплінарної відповідальності раніше, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось вище підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є вчинення діяння, що підриває авторитет Національної поліції, провокує негативне ставлення громадськості до працівників поліції та збільшує недовіру суспільства і викликає значний громадський резонанс, що було належним чином відображено у висновку службового розслідування.

Встановлені під час службового розслідування підстави, з огляду на характер вчиненого правопорушення є самостійною підставою для застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та не потребує встановлення факту систематичного невиконання службових обов`язків або притягнення до інших видів дисциплінарної відповідальності.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про неможливість звільнення його із служби до моменту прийняття відповідного обвинувального вироку суду, у зв`язку з тим, що позивача звільнено із служби не за вчинення кримінального правопорушення, вина особи в якому підтверджується обвинувальним вироком, а за вчинення дисциплінарного проступку, вину ОСОБА_1 у вчинення якого підтверджено відповідним висновком службового розслідування та не спростовано позивачем під час судового розгляду справи.

З огляду за зазначені вище обставини, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного позивачем наказу та не вбачає правових підстав для його скасування.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов