Справа № 320/2223/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року справа №320/2223/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, в якому, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області у:

- не зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі з 01.01.2004 року, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- невірному зарахуванню розміру загального страхового стажу;

- невірному зарахуванню періодів роботи у зоні відчуження ЧАЕС до стажу, який дає право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1;

- невірному визначенню понаднормативного стажу з урахуванням норм частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

2. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області зарахувати до страхового стажу періоди роботи у зоні відчуження ЧАЕС починаючи з 01.01.2004 року в полуторному розмірі, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року на підставі Довідок встановленої форми, затвердженими постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988р. №122 та постановою КМУ від 05.07.2006р. за №920.

3. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з вересня 2017 року виходячи із загального страхового стажу 58 років 7 місяців 9 днів набутого станом на 28.02.2017 рік, з яких:

- страховий стаж 38 років 7 місяців 9 днів, в тому числі стаж полуторному розмірі з 01.01.2004 року за Списком №1-6 років 3 місяці 2 дні;

- додатковий стаж відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 20 років.

4. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з вересня 2017 року збільшивши доплату за понаднормативний стаж за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

Обгрунтовуючи такі вимоги позивач зазначив, що Листом Управління Пенсійного фонду України м. Славутич Київської області №107/Л-03 від 18.09.2018, направленим на запит щодо розміру складових пенсії позивача, було роз`яснено, що по наявних у пенсійній справі документам, станом на 30.09.2017р., основний розмір призначеної пенсії становив 7974,71 грн. (0,60750 х 3,48717 х 3764,40. Де 0,60750 - індивідуальний коефіцієнт стажу; 3,48717 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати; 3764,40 - середня заробітна плата по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки, а з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, встановлених законодавством, склав 8332,58 грн.

Позивач зазначив, що при цьому:

- Загальний трудовий стаж становив 31 рік 13 днів, з них більше 14 років роботи за Списком №1 (без урахуванням кратності розрахунку) Стаж зараховано по 28.02.2017р.;

- Індивідуальний коефіцієнт стажу відповідачем вираховувався згідно наступної формули: (в перерахунку на місці) (31рік + 14років) х 12 = 540 місяців, 540 : 12 :100 = ,45000. Індивідуальний коефіцієнт з урахуванням оцінки вартості одного року 1,35 становив 0,60750;

- Доплата за понаднормативний стаж (15 років) - 187,05 грн.

Проте, враховуючи викладене у цьому листі відповідача та з урахуванням відомостей, що містяться у пенсійній справі позивач вважає, що з часу призначення пенсії, відповідачем було розраховано з порушенням норм діючого законодавства:

- Стаж роботи за Списком № 1;

- Загальний трудовий стаж;

- Індивідуальний коефіцієнт стажу, та

- Понаднормативний стаж та відповідну доплату за нього, -

що призвело до суттєвого зменшення загального та основного розміру пенсії, а тому такими діями відповідача порушено гарантоване право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Заперечуючи проти позову в письмовому відзиві, відповідач просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що розрахунок пенсії позивача проведено відповідно до норм пенсійного законодавства, тому вважає. що в діях Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області відсутня будь-яка протиправність.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на таке.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області з 21.04.2017 року як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Управління Пенсійного фонду України м. Славутич Київської області №107/Л-03 від 18.09.2018, направленим на запит щодо розміру складових пенсії позивача, було роз`яснено, що по наявних у пенсійній справі документам, станом на 30.09.2017р., основний розмір призначеної пенсії становив 7974,71 грн. (0,60750 х 3,48717 х 3764,40. Де 0,60750 - індивідуальний коефіцієнт стажу; 3,48717 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати; 3764,40 - середня заробітна плата по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки, а з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, встановлених законодавством, склав 8332,58 грн. При цьому:

- Загальний трудовий стаж становив 31 рік 13 днів, з них більше 14 років роботи за Списком №1 (без урахуванням кратності розрахунку) Стаж зараховано по 28.02.2017р.;

- Індивідуальний коефіцієнт стажу відповідачем вираховувався згідно наступної формули: (в перерахунку на місці) (31рік + 14років) х 12 = 540 місяців, 540 : 12 :100 = ,45000. Індивідуальний коефіцієнт з урахуванням оцінки вартості одного року 1,35 становив 0,60750;

- Доплата за понаднормативний стаж (15 років) - 187,05 грн.

Позивач вважає, що з часу призначення пенсії, відповідачем було розраховано з порушенням норм діючого законодавства:

- Стаж роботи за Списком № 1;

- Загальний трудовий стаж;

- Індивідуальний коефіцієнт стажу, та

- Понаднормативний стаж та відповідну доплату за нього, -

що призвело до суттєвого зменшення загального та основного розміру пенсії, а тому звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Відповідно до відомостей трудових книжок, копії яких є у матеріалах пенсійної справи, загальний (календарний) страховий стаж позивача, станом по 28.02.2017р. становить:

1) трудова книжка: з 12.08.1988 р. по 28.07.1989р. що дорівнює 11 місцям 17днів;

2) трудова книжка: з 01.08.1989р по 28.02.2017р. що дорівнює 27 років 6 місяців 28 днів. Всього (календарного) страхового стажу: 28 років 6 місяців 15 днів.

3 них більше 20 років роботи за Списком №1 - без урахуванням кратності 1.5.

При цьому, за Списком №1 до 01.01.2004 року відпрацьоване 7 років 7 місяців 15 днів.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що загальний страховий стаж позивача станом на 28.02.2017 рік становить 31 рік 13 днів, з них більше 14 років роботи за Списком №1 - без урахуванням кратності 1.5.

Проте ніяких доводів на своє ствердження не приводить, не зазначає з яких причин є суттєві розбіжності між наявними документами про стаж у пенсійній справі (трудові книжки, довідки за ф. 122 та ф.920, тощо) та розрахунком розміру страхового та пільгового стажу здійсненим відповідачем.

Також, відповідач проігнорував та не надав пояснення, чому, з яких підстав він не зарахував до страхового стажу позивача період з 31.12.2006р. по 27.10.2007р. та з 24.07.2011р. по 01.01.2012р. - періоди у яких позивач знаходилася у трудових відносинах з роботодавцем (ДСП «Чорнобильська АЕС») та перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, і період з 05.10.2014р по 01.11.2014р. - період по догляду за дитиною по досягнення нею 6 річного віку на підставі довідок МСЕК та відповідного наказу підприємства (тобто до загального страхового стажу відповідач не врахував 1 рік 4 місяці 2 дні). Це підтверджується розрахунком відповідача страхового стажу позивача.

Так, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За весь час знаходження позивача у трудових відносинах з роботодавцем (з 01.08.1989р. по теперішній час) позивачем не припинено участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

А тому у відповідача не має жодних підстав не включати до страхового стажу позивача періоди з 31.12.2006р. по 27.10.2007р., з 24.07.2011р. по 01.01.2012р. та з 05.10.2014р по 01.11.2014р.

Також, відповідно до п.1.7 Постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Згідно з п. 4.2. Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.п. 4.7. Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

В свою чергу відповідач надав позивачу розписку-повідомлення із переліком документів, яких недостатньо і які позивач мала подати до 27.06.2017 року. Але в цьому переліку відсутні будь які вимоги щодо підтвердження невключених вищезазначених періодів роботи до страхового стажу.

Адже, період перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами у період з 01 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно підтверджується свідоцтвом про народження дитини, наказом про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що передбачено абзацом 6 підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку, - позивачем надані в повному обсязі станом на 30.09.2017р. і зберігаються у пенсійній справі.

Щодо невірного зарахування періодів роботи у зоні відчуження ЧАЕС до стажу, який дає право на державну пенсію на пільгових умовах згідно за Списком №1;

Маючи в наявності у пенсійній справі довідки про підтвердження періодів роботи за Списком №1: №30480 від 24.03.2017р. та №4660 від 24.03.2017р., в яких зазначено, що періоди роботи з:

- 10.05.1995р. по 28.11.1997р., що дорівнює 2 роки 6 місяців 19 днів;

- 02.12.1998р. по 10.10.2000р., що дорівнює 1 рік 10 місяців 9 днів;

- 12.10.2000р.по 20.10.2000р., що дорівнює 9 днів;

- 24.10.2000р. по 31.12.2009р., що дорівнює 9 років 2 місяці 8 днів;

- 01.01.2010р. по 05.10.2014р., що дорівнює 4 роки 9 місяців 5 днів;

- 03.11.2014р. по 02.08.2016р., що дорівнює 1 рік 9 місяців.

Загалом період роботи за Списком №1 становить: 20 років 1 міс. 20 днів.

Суд відзначає, що саме 20 років 1 місяць і 20 днів (без урахування кратності 1.5), а не 14 років, як протиправно зазначив відповідач - це період, в який позивач безпосередньо була зайнята на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, ради міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986р. №665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173.

В свою чергу відповідач не приводить жодного доводу, який би спростував дане твердження та не зазначив причину неврахування ним вищезазначених довідок на підтвердження періодів роботи за Списком №1.

Усі відповідні довідки на підтвердження роботи по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року на підставі Довідок встановленої форми, затвердженими постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988р. №122 та постановою КМУ від 05.07.2006р. за №920, позивачем надані відповідачу на час призначення пенсії в повному обсязі.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі починаючи з 01.01.2004 року, як роботу по Списку №1;

Загальний аналіз правових приписів нормативно-правових актів свідчить, що законодавець надав Кабінету Міністрів України з 1 січня 1993 року та в наступні роки встановлювати пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження. Таке право надано КМУ Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який є спеціальним законом для застосування у питанні обчислення стажу роботи для осіб, віднесених до категорії «чорнобильців».

Як слідує зі змісту зазначених норм постанов Кабінету Міністрів України, їх дія поширюється на всіх осіб, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, в тому числі, але не виключно, на осіб, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 1.

Отже, відповідачем не надано законного обґрунтування, всупереч Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чому до стажу роботи в півторакратному розмірі зараховано період роботи у зоні відчуження лише до 31.12.2003 р., Внаслідок таких дій стаж, що враховано для обчислення пенсії позивача, склав 14 років - за Списком № 1, що призвели до значного зниження розміру пенсії.

В свою чергу відповідач, відмовляючи у зарахуванні в півторакратному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 року до 02.08.2016 року і в подальшому, посилається на норму ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак такі твердження є помилковими та ґрунтуються на неправильному тлумаченні чинного законодавства.

Адже в даному випадку позивач має право на вищенаведені пільги насамперед за статусом «особи, яка постійно працює або виконує службові обов`язки у зоні відчуження» - зоні з особливо шкідливими умовами праці, про що безпосередньо зазначено у відповідних довідках за встановленою формою №122 та №920, що за своєю суттю є компенсацією за такі умови праці і гарантією дотримання трудових прав позивача.

Вищенаведені положення законодавства застосовуються до правовідносин із призначення пенсії позивачу як робітнику і дають можливість (на рівні з іншими громадянами) користуватися загальним правом на пенсію за віком на пільгових умовах та зараховувати час роботи у зоні відчуження до стажу роботи у полуторному розмірі.

Так, Положеннями ч.1 ст.13 закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16 січня 2003 року № 36 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2010 року №173 було доповнено вищезазначений Список № 1 такою позицією: « 22.1-Іг працівники, зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується МНС за погодженням з Мінпраці та МОЗ». Зазначеною постановою встановлено, що визначеним цією постановою працівникам призначається пенсія за віком на пільгових умовах починаючи з 01.01.2010 року.

Також, відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України № 576 від 13.02.2012 року «Про затвердження Переліку підприємств, установ, організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1» затверджено Перелік підприємств, установ, організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, куди включено ДСП «Чорнобильська АЕС».

Тобто, вказані нормативно-правові акти, разом зі ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджують право позивача на зарахування періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС з 01.01.2004 року по 02.08.2016 року і в подальшому, до трудового (страхового) стажу, який враховується під час обчислення пенсії, у полуторному розмірі, в тому числі за Списком №1.

Також, враховуючи те, що норми Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є спеціальними, які встановлюють особливості регулювання статусу і соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і тому підлягають пріоритетному застосуванню, перед тими нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які містять відповідне загальне регулювання вказаних правовідносин.

Отже, оскільки з 01.01.2004 по 02.08.2016р. позивачем відпрацьовано за Списком №1 12 років місяців 5 днів, додатково до загального страхового стажу повинно бути зараховане 6 років 3 місяці 2 дні, а саме:

32 роки 4 місяці 7 днів (з урахуванням кратності 1.5 стажу роботи за Списком №1 до 01.01.2004р.) + 6 років 3 місяці 2 дні (додатковий стаж урахуванням кратності 1.5 стажу роботи за Списком №1 з 01.01.2004р.) = 38 років 7 місяців 9 днів.

Вимоги ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачають, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж.

Ця спеціальна норма надає право позивачу на пенсію в повному обсязі за умови наявності лише 15 років страхового стажу. Весь стаж понад цієї граничної норми є понаднормативним і підлягає збільшенню за кожний рік роботи.

Однак, відповідач протиправно не врахував вимоги такої норми, яка є гарантією пільгового пенсійного забезпечення позивача, під час здійснення перерахунку пенсії.

Відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини ("Спорронг та Льонрот проти Швеції") до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування "мирного володіння майном".

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

1. Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області у:

- не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі з 01.01.2004 року, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- невірному зарахуванню розміру загального страхового стажу;

- невірному зарахуванню періодів роботи у зоні відчуження ЧАЕС до стажу, який дає право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком №1;

- невірному визначенню понаднормативного стажу з урахуванням норм частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

2. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у зоні відчуження ЧАЕС починаючи з 01.01.2004 року в полуторному розмірі, як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року на підставі Довідок встановленої форми, затвердженими постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988р. №122 та постановою КМУ від 05.07.2006р. за №920.

3. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з вересня 2017 року виходячи із загального страхового стажу 58 років 7 місяців 9 днів набутого станом на 28.02.2017 рік, з яких:

- страховий стаж 38 років 7 місяців 9 днів, в тому числі стаж полуторному розмірі з 01.01.2004 року за Списком №1-6 років 3 місяці 2 дні;

- додатковий стаж відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 20 років.

4. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з вересня 2017 року збільшивши доплату за понаднормативний стаж за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.