Справа № 160/9707/18
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9707/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року

у справі №160/9707/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"

до Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2018 р. Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.12.2018 р. №, яким донараховано підприємству земельний податок з юридичних осіб на суму 8215972,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю нарахування плати за землю, оскільки позивачем своєчасно подавались відповідні декларації та сплачувався самостійно нараховане зобов`язання з земельного податку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. у справі № 160/9707/18 в задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Судом встановлено, що за результатами проведеної камеральної перевірки контролюючий орган виявив заниження позивачем суми земельного податку за березень-жовтень 2018 року, що слугувало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відносно останнього. Під час дослідження обставин по справ, судом встановлено, що в поданій декларації, позивачем визначено розмір земельного податку на рівні 0,75% від нормативної грошової оцінки землі, керуючись рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.02.2017 року. На підставі дослідження наданих сторонами доказів суд дійшов висновку, що застосуванню підлягало рішення Дніпропетровської міської ради від 21.02.2018 року, яким ставка податку визначена на рівні 2,3% від нормативної грошової оцінки, прийняте міською радою в лютому 2018 року.

Наведене обумовило прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. у справі № 160/9707/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що рішення міської ради 2018 року не підлягає застосуванню, так як воно прийнято органом місцевого самоврядування без додержання положень пп.4.1.9 п. 4.1 та п. 4.5 ст. 4. п.п.12.3.4 п. 12.3, п.п.12.4.3 п.12.4 та п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України. А тому, на підставі п. 12.3.5 ст. 12 ПК України, згідно якого плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю, ПрАТ «ДТРЗ» при заповненні уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2018 рік застосувало ставку 0,75%, яка визначена у рішенні Дніпропетровської міської ради VII скликання № 12/18 від 15.02.2017 р..

Представниками сторін в судовому засіданні надані пояснення та заперечення на доводи апеляційної скарги, викладена правова позиція по суті справи, з посиланням на судову практику. Заявником апеляційної скарги зазначено про протиріччя, які виникають при застосуванні Податкового Кодексу України та положень Закону № 2245- У111, та вплив на права та обов`язки платника податків , який сподівається на виконання норм статей 2 , 5 Податкового Кодексу України, де передбачено, що зміни до податкового законодавства можуть вноситися виключно законами, в яких є вказівка на внесення змін до положень ПК України, та зміна положень Кодексу також може бути здійснена шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Представник ДФС, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги наголошував на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, зауважив, що позивачем не оскаржено рішення Дніпропетровської міськради № 8/30, а у відповідача при наявності діючого рішення міськради не було законних підстав не застосовувати визначену міськрадою ставку земельного податку.

Судовою колегією розглянуто клопотання представника Дніпропетровської міської ради про залучення до справи в якості третьої особи Дніпропетровську міську раду на стороні відповідача, однак з урахуванням відсутності правових підстав , виходячи з норм КАС України та предмету розгляду в даній справі, в задоволенні клопотання було відмовлено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку даних, задекларованих в уточнюючій податковій звітності по земельному податку за 2018 рік від 24.10.2018 року № Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», результати якої оформлені актом від 22.11.2018 №582/28-10-46-08-00659101.

Згідно з висновками акту дані камеральної перевірки свідчать про заниження ПрАТ «ДТРЗ» суми земельного податку: за період березень-жовтень 2018 року на загальну суму 6572777,84 грн., у тому числі: за березень 2018 року - 821597,23 грн., квітень 2018 року - 821597,23 грн., травень 2018 року - 821597,23 грн., червень 2018 року - 821597,23 грн., липень 2018 року - 821597,23 грн., серпень 2018 року - 821597,23 грн., вересень 2018 року - 821597,23 грн., жовтень 2018 року - 821 597,23 грн., внаслідок порушення п.12.3 ст.12, п.284.1 ст.284, п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України та рішення Дніпровської міської ради від 21.02.2018 року №8/30 «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста».

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.12.2018 №, яким донараховано підприємству земельний податок з юридичних осіб на суму 8215972,30 грн., з яких 6572777,84 грн. - за основним платежем та 1643194,46 грн. - за штрафними санкціями.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано до податкового органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю на 2018, в якій ПрАТ «ДТРЗ» при обчисленні суми земельного податку по земельній ділянці площею 14,9410 га починаючи з 01 березня 2018 року застосовано ставку земельного податку 0,75 % від нормативної грошової оцінки.

Під час визначення ставки податку позивач керувався рішенням Дніпропетровської міської ради VII скликання № 12/18 від 15.02.2017 р., згідно з п. 1.3.3.6 Додатку 2 до вказаного рішення ставка податку за земельні ділянки, нормативу грошову оцінку яких проведено на яких розташовано об`єкти енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлювальних джерел енергії, об`єкти промисловості (які розташовані на землях промисловості) та будівельної сфери діяльності (за земельні ділянки, які надані згідно з рішеннями про відведення земельних ділянок для будівництва об`єктів) визначена на рівні 0,75 %.

В свою чергу, контролюючий орган, дійшов висновку, що застосуванню підлягає ставка, визначена у рішенні Дніпровської міської ради від 21.02.2018р. № 8/30. Згідно Додатка 1 до цього рішення ставка земельного податку за користування земельними ділянками категорії 11.02 «Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» визначена у розмірі 2,3 відсотків від нормативної грошової оцінки землі.

Дослідивши встановлені по справі обставини колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

У відповідності до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За змістом п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Статтею 270 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування земельним податком є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать:

-встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом;

- визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу;

- до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Пунктом 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України уразі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

При цьому, відповідно до п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році установлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, -прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що на власників земельних ділянок та землекористувачів покладено обов`язок щодо сплати земельного податку у розмірах, що розраховується відповідно до ставок, встановлених у рішенні про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування. Слід зауважити, що заявником апеляційної скарги питання скасування рішення міськради, яким встановлена застосована контролюючим органом ставка земельного податку, не вирішувалось, про що зазначено представником позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи скаржника щодо неправомірного застосування контролюючим органом під час винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення ставок, визначених рішенням Дніпровської міської №8/30 від 21.02.2018 року, оскільки, із врахуванням дати його прийняття, на вказане рішення поширювалось законодавчо встановлене обмеження щодо дії ст. 4 та ст. 12 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. у справі № 160/9707/18 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 р. у справі № 160/9707/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко