Справа № 420/4210/19
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4210/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовського, 37; код ЄДРПОУ 3492974) про визнання протиправним та скасування наказу № 292/03-09 від 25.06.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 292/03-09 від 25.06.2019 року.

Ухвалою від 22.07.2019 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

26.07.2019 року (вх. № ЕП/5580/19) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про отримання копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

29.11.2019 року (вх. № 27112/19) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про отримання копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

02.08.2019 року (вх. № ЕП/5749/19) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на адміністративний позов.

05.08.2019 року (вх. № 27889/19) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на адміністративний позов.

05.09.2019 року (вх. № 31684/19) позивачем до канцелярії суду подано заяву про розгляд справи без його участі.

05.09.2019 року (вх. № 31719/19) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про розгляд справи без участі представника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, не погоджується з рішенням державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни № 47361585 від 14.06.2019 року, яким остання відмовила у скасуванні запису про право власності за номером 28183169 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 210. Як на підставу відмови держреєстратор вказала п. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» тому, як: «подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майна та їх обтяження». З огляду на зазначене, позивач направив до відповідача скаргу, однак отримав відповідь у вигляді наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 25.06.2019 року за № 292/03-09 про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті через процесуальні порушення. Позивач вважає зазначений наказ протиправним у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначено, що дії вчинені відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України. Так, комісією встановлено, що скарга позивача оформлена без дотримання вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: не вказано норми законодавства, які, на думку скаржника, було порушено; відсутні відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що не може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копії доданих до скарги документів не засвідчені в установленому порядку, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

У судове засідання 05.09.2019 року сторони по справі не з`явились, сповіщались належним чином та завчасно про дату, час та місце судового засідання, від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 27.09.2018 року державним реєстратором Драненко-Рибачок Вікторією Ігорівною здійснено запис про право власності: 28183169. Підставою виникнення права є державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 701678, виданий 10.12.2008 року, видавник: Відділ Держкомзему у Біляївському районі Одеської області (а.с. 16).

Вважаючи зазначений запис про право власності здійснений державним реєстратором на підставі недійсного документу, позивач звернувся із заявою, прийнятою 14.06.2019 року за реєстраційним номером 34563241 про скасування запису про право власності за номером 28183169 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 210.

Рішенням державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни № 47361585 від 14.06.2019 року відмовлено у скасуванні запису про право власності за номером 28183169 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 210 та встановлено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майна та їх обтяження.

З огляду на викладене, позивач 18.06.2019 року звернувся із скаргою на рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Бахової Вікторії Іванівни № 47361585 від 14.06.2019 року, яким відмовлено у скасуванні запису про право власності за номером 28183169 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 210 (а.с. 17-23).

Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області за результатами розгляду скарги ухвалено висновок від 24.06.2019 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 без розгляду її по суті на підставі п. 1 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с. 87-90).

Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 25.06.2019 року № 292/03-09 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 з підстав, вказаних Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Вважаючи наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 25.06.2019 року № 292/03-09 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1952), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі також - Порядок №1127), Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (далі також - Порядок №1128).

Згідно з частинами першою, другою статті 37 Закону №1952 рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: 1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону №1952 скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Відповідно до пункту 1 Порядку №1128 цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «;Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги).

Пунктом 2 Порядку №1128 передбачено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1128 розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Така скарга у день її надходження реєструється суб`єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Відсутність обов`язкових відомостей у скарзі та документів, що долучаються до скарги, передбачених Законами, не є підставою для відмови у її реєстрації.

Скаржник може відкликати подану скаргу на будь-якому етапі її розгляду. У такому випадку скарга залишається без розгляду.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1128 розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з п.9 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Згідно п.п. 9-11 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Згідно з п.12 Порядку №1128, за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник(за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Використання прислівника «обов`язково» свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника, суб`єкт оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) та заінтересованих осіб для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

З огляду на це, неповідомлення скаржника та/або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначеним у скарзі, не може вважатися формальним порушенням.

Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Отже, розгляду скарги не перешкоджає неприбуття лише належним чином повідомлених осіб. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватись до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до п.3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року №37/5.

Крім того, порядок не визначає вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року №826/1632/17.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається жодних із вищенаведених пунктів про повідомлення скаржника.

Так, 18.06.2019 року позивач звернувся із скаргою на рішення державного реєстратора про відмову у скасуванні, в якій, зокрема просить:

провести перевірку правомірності прийнятого рішення державного реєстратора Бахової Вікторії Іванівни;

скасувати рішення № 47361585 від 14.06.2019 року про відмову у скасуванні запису про право власності за номером 28183169 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 210, державний реєстратор Бахова Вікторія Іванівна, Юридичний департамент Одеської міської ради, Одеська обл.;

провести реєстрацію скасування прав ОСОБА_3 на земельну ділянку № 58, відповідно до юридичних наслідків Рішення Біляївського райсуду Одеської області від 15.02.2012 року по справі № 2-2230/2011 та Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2012 року по справі № 2а-9639/10/1570;

вважати дану скаргу і заявою про скасування;

висновки перевірки направити до правоохоронних органів;

скасувати ліцензію або іншу підставу на права Бахової Вікторії Іванівни , Юридичний Одеської міської ради, Одеська обл. займати посаду держреєстратора;

справу розглядати за участю заявника, якщо буде слухатися у м. Одесі;

на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2012 року по справі № 2а-9639/10/1570 скасувати державну реєстрацію державного акту серія ЯЖ № 701678, або пояснити дії щодо цього рішення.

До скарги ОСОБА_1 долучено:

рішення про скасування № 27927787 від 25.01.2016 року;

відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 52058853 від 26.01.2016 року;

інформацію Державного реєстру речових прав № 126370916 від 05.06.2018 року;

інформацію Державного реєстру речових прав № 170343593 від 13.06.2019 року;

інформацію Державного земельного кадастру від 21.12.2018 року;

рішення Біляївського райсуду Одеської області від 15.02.2018 року по справі № 2-2230/2011;

постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2012 року по справі № 2а-9639/10/1570;

скаргу на дії держреєстратора Драненко-Рибачок В. І .;

рішення про відмову у скасуванні № 47361585 від 14.06.2019 року.

Відповідно до висновків Комісії з питань розгляду скарг від 24.06.2019 року, останньою встановлено, що скарга оформлена без дотримання вимог частини п`ятої статті 37 Закону, а саме: не вказано норми законодавства, які було порушено на думку скаржника; відсутні відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; копії доданих до скарги документів не засвідчені в установленому порядку. З огляду на викладене, за результатами голосування Комісією прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , зареєстрованої в Головному територіальному управлінні юстиції в Одеській області 18.06.2019 року № Д-786-08.3 на рішення про відмову у скасуванні прийняте державним реєстратором Баховою В.І., без розгляду її по суті на підставі пункту 1 частини восьмої статті 37 Закону.

Як вбачається із оскаржуваного наказу, як на підставу для відмови у розгляді скарги, відповідач посилається на пункт 1 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до даних приписів Законів, Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

Суд зазначає, що в оскаржуваному наказі не зазначено, яким саме з вищевикладених вимог, встановлених Законами не відповідає скарга, що подана позивачем.

Рішення ГТУЮ в Одеській області у формі наказу було надіслано позивачу супровідним листом від 25.06.2019р., в якому зазначено, що копії доданих до скарги документів не засвідчені в установленому порядку.

З викладеного вбачається, що такої підстави для відмови в задоволені скарги, як не засвідчення в установленому порядку копій документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника, не передбачено тими пунктами законів, на які посилається відповідач. Таких підстав для відмови у розгляді скарги не передбачено законами.

Як зазначив Верховний Cуд у пункті 35 Постанови від 25.01.2019 року по справі №826/2376/18, «вимоги до оформлення скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України, що подається особою, яка вважає, що її права порушено, передбачені пунктами 1-6 ч. 5 ст. 37 Закону №1952-ІУ, тоді як абзац 8 ч. 5 цієї статті визначає, зокрема, вимоги до оформлення доданих до скарги копій документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором.

З огляду на зазначене, відповідач по справі №826/2376/18 дійшов помилкового висновку про те, що саме скарга оформлена без дотримання вимог, визначених ч. 5 статті 37 Закону № 1952-ІУ.

Крім того, колегія суддів врахувала, що за приписами ч. 5 ст. 37 Закону №1952-ІУ, вимога про додання до скарги копій документів, які підтверджують факт порушення прав скаржника, не носить обов`язкового характеру, оскільки такі засвідчені копії додаються до скарги лише за їх наявності.

Крім того, суд зазначає, що зазначення причин відмови в задоволені скарги у супровідному листі, жодним чином не доводить правомірність прийнятого рішення, оскільки законами чітко встановлено, що вмотивованим повинно бути саме рішення у формі наказу, а не будь- який інший документ, що надсилається скаржнику за результатами розгляду скарги.

Виходячи з викладеного, суд констатує порушення відповідачем встановленого саме законом порядку розгляду скарги Позивача, що, в контексті з вимогами ч. 2 статті 2 КАС України, свідчить про правомірність заявлених позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення прийнято не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Таким чином, зважаючи на порушення Головного територіального управління юстиції в Одеській області процедури розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а саме вимог пунктів 5, 7, 9 та 11 Порядку №1128, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між тим, такі судові витрати не понесені, тому не стягуються на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраціний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовського, 37; код ЄДРПОУ 3492974) про визнання протиправним та скасування наказу № 292/03-09 від 25.06.2019 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 292/03-09 від 25.06.2019 року.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 17.09.2019 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.