Справа № 307/1926/19
Суддя: Бобрушко В. І.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1926/19
Провадження № 2-а/307/31/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Ільницькій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП Бобітко Андрія Васильовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП Бобітко Андрія Васильовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В позовній заяві зазначив, що 19 червня 2019 року, близько 16 години 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку міста Мукачево, він був зупинений поліцейським взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП сержантом поліції Бобітко Андрієм Васильовичем. Відрекомендувавшись, інспектор звинуватив його у перевищенні швидкості режиму на 30 км./год. і попросив передати документи, хоча даного порушення він не вчиняв, обмеження швидкості в населеному пункті не порушував. Взявши його документи поліцейський направився до службового автомобіля для складання постанови в справі про адміністративне правопорушення. Через деякий час поліцейський разом з його документами віддав йому постанову серії ДПО №756042 від 19 червня 2019 року про адміністративне правопорушення, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за не увімкнення світлової сигналізації відповідно до пункту п.п.9.9«б» Правил дорожнього руху. Ознайомившись з постановою, він почав вимагати докази фіксації порушення правил дорожнього руху, перевищення швидкості та не увімкнення сигналізації, про те поліцейський відмовив у наданні даних показів. Позивач пояснював працівникам поліції, що не порушував правил дорожнього руху та висловив свою незгоду з притягненням до відповідальності. Очевидно, що поліцейському, у зв`язку із займаною посадою, було відомо про дані норми законодавства та він достовірно знав, що ознаки порушень в його діях відсутні, та жодні докази, які б підтверджували б зазначені в постанові порушення, відсутні, однак він грубо перевищив службові повноваження, використавши їх для незаконного накладення штрафу на нього, напевно, виконуючи план-завдання по кількості складених протоколів та постанов, а також по кількості накладених штрафів. Притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним. По-перше, він не порушував правил дорожнього руху, адже не перевищував швидкості та при зупинці на вимогу поліцейського, він увімкнув аварійно-світлову сигналізацію. По-друге, диспозиція статті за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності не передбачає такі дії. По-третє, на його прохання поліцейським показати йому докази фіксації перевищення швидкості та порушення правил зупинки, йому було відмовлено і не надано жодних доказів. Також, при накладені конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За таких обставин його процесуальні права при такому розгляді справи грубо порушено. Жодних доказів того, що саме він порушив правила дорожнього руху інспектор не надав. У постанові відсутні докази зазначених в ній порушень. Його автомобіль рухався зі швидкістю близько 50 км./год., а при зупинці ним була увімкнена аварійно-світлова сигналізація. Вважає, що постанова серії ДПО №756042 від 19 червня 2019 року про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Просить визнатинеправомірними дії поліцейського взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП Бобітко Андрія Васильовича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КупАП та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО №756042 від 19.06.2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження у адміністративній справі закрити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд в порядку ст.205 ч.1 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач - поліцейський взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП сержант поліції Бобітко Андрій Васильович в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст.205 ч.1 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 229 ч.4 КАС України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови серії ДПО №756042 від 19 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за порушення п.п. 9.9«б», 12.4 Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст.122 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови водій ОСОБА_1 , 19 червня 2019 року, о 16 год. 12 хв., в с. Барвінок, Ужгородського району, на автодорозі М06, 803 км, рухався зі швидкістю 80 км./год., чим порушив п.п.12.4 та не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п.9.9«б» Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, якапосягає на громадський порядок, власність, права ісвободи громадян, на встановлений порядок управлінняі за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до ст.122 ч. 2 КУпАП адміністративній відповідальності за цією статтею підлягають особи за пПорушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновки експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При накладенні адміністративного стягнення на позивача ці вимоги закону відповідачем не дотримані.

Зокрема, постанова про накладення адміністративного стягнення містить тільки узагальнюючий виклад суті правопорушення без зазначення конкретних протиправних дій з боку позивача.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач заперечує факт вчинення ним порушення Правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що належних і допустимих доказів, які б стверджували сам факт порушення п.п.12.4, п.п. 9.9«б» Правил дорожнього руху, що спростовувало б твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідач не надав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ч.2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, не скористався своїм правом на участь при розгляді справи і відповідно не надав доказів, які б спростовували доводи позивача.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що відповідачем в даній справі не наведено належних і допустимих доказів щодо правомірності оскаржуваного рішення.

А тому, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО№756042 від 19 червня 2019 року, винесеного поліцейським взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП Бобітко Андрієм Васильовичем про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

В частині позовних вимог про визнання дій поліцейського взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП Бобітко Андрія Васильовича щодо винесення постанови серії ДПО№756042 від 19 червня 2019 року неправомірними, слід відмовити, оскільки згідно ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності в повноваження місцевого загального суду як адміністративного не входить право визнавати дії неправомірними.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 79, 121, 205, 229, 242, 243, 246, 286 КАС України, ст. ст. 7, 122, 222, 245, 251, 252, 255, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП Бобітко Андрія Васильовича від 19 червня 2019 року за №756042 серії ДПО про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В решті позову відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач - поліцейський взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ДПП сержант поліції Бобітко Андрій Васильович, адреса: 88000, м. Ужгород, вул. О.Кошового, 2, Закарпатської області. України.

Головуючий : В.І.Бобрушко