Справа № 1.380.2019.002327
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002327
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань Жовковська Ю.В.

з участю представників

від позивача - Яремко В.П.,

від відповідача - Ворошилова Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства (надалі ПрАТ) "Червоноградський завод залізобетонних виробів" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ПрАТ "Червоноградський завод залізобетонних виробів" звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про, з урахуванням зменшених позовних вимог:

- визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття у І-му кварталі 2019 року рішення про списання безнадійного податкового боргу за платежем "орендна плата з юридичних осіб", стосовно якого станом на 28.02.2019 року минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України, в сумі 46850 грн. 32 коп.;

- зобов`язання прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу за платежем "орендна плата з юридичних осіб", стосовно якого станом на 28.02.2019 року минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України, в сумі 46850 (сорок шість тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 32 коп.

Аргументами позовних вимог є те, що станом на 28.02.2019 року у інтегрованих картках позивача рахується податковий борг стосовно якого минув строк давності, встановлений ст.102 ПК України (1095 календарних днів з дня його виникнення), а саме - весь податковий борг позивача (недоїмка і пеня), що виник до 28.02.2016 року. Вказаний борг є безнадійним згідно вимог ПК України. Відтак, на думку позивача, відповідач, не прийнявши у І кварталі 2019 року рішення про списання безнадійного боргу позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб», стосовно якого минув строк давності, встановлений ст.102 ПК України, вчинив протиправну бездіяльність.

Представник позивача дала аналогічні пояснення, просить позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що ним було скеровано до суду ряд адміністративних позовів про стягнення податкового боргу з відповідача. Відтак, сума податкового боргу, який виник відповідно до поданих податкових декларацій за звітний період 2014 року від 17.02.2014 року та сума пені у розмірі 35 622 грн. 62 коп. яка, як вважає позивач підлягає списанню, була предметом стягнення. Станом на даний час у Львівському окружному адміністративному суді розглядається адміністративна справа №813/2173/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» про стягнення коштів. Предметом стягнення у рамках вказаної адміністративної справи є стягнення податкового боргу у розмірі 457 717 грн. 14 коп., який виник з 30.05.2015 року і станом на 16.05.2018 року становив 457 717 грн. 14 коп. Відтак, сума податкового боргу, яка нарахована платником податків відповідно до податкової декларації за 2015 рік від 21.07.2015 року за № ввійшла у предмет такого стягнення. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року позовне провадження в адміністративній справі № 813/2173/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» про стягнення коштів. Водночас, Головне управління звертає увагу суду на те, що актом опису майна від 16.08.2015 року за №8 описано майно в податкову заставу, яке може бути реалізовано в рахунок погашення податкового боргу позивача. А тому, на думку відповідача, враховуючи, те що контролюючим органом вживалися і вживаються заходи для стягнення заборгованості з позивача, прийняття рішення про визнання боргу безнадійним є безпідставним.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 10.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.08.2019 року, занесеною у протокол судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини.

Згідно із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () взято на обік платника податків 21.03.1991 року.

ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» 15.01.2019 року звернувся до відповідача з листом за №3 в якому просив прийняти рішення про списання безнадійного боргу за платежем «орендна плата з юридичних осіб» щонайменше у сумі 102903 грн. 00 коп. (в тому числі пеня в сумі 31522 грн. 93 коп.), який виник станом на 31.12.2018 року та стосовно якого минув строк давності, встановлений ст.102 ПК України (сплив 1095 денний строк з дня виникнення такого податкового боргу).

Відповідач листом від 29.01.2019 року за №4056/10/53.-17-11 повідомив позивача про те, що прийнято до розгляду судову справу щодо стягнення податкової заборгованості із ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів», що свідчить про те, що інспекцією не пропущено термін давності для захисту порушених прав щодо стягнення боргу. Відтак, позивачу відмовлено у задоволенні вимог листа щодо прийняття рішення про списання податкової заборгованості.

ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» 30.01.2019 року повторно звернувся до відповідача з листом за №33 в якому просив прийняти рішення про списання безнадійного боргу за платежем «орендна плата з юридичних осіб» щонайменше у сумі 109297 грн. 12 коп. (в тому числі пеня в сумі 35622 грн. 62 коп.), який виник станом на 30.01.2019 року та стосовно якого минув строк давності, встановлений ст.102 ПК України (сплив 1095 денний строк з дня виникнення такого податкового боргу).

Відповідач листом від 14.02.2019 року за №7367/10/172-09 повторно відмовив позивачу у задоволенні вимог листа щодо прийняття рішення про списання податкової заборгованості. Зокрема повідомив, що відповідь з цього питання вже була надана у листі від 29.01.2019 року за №4056/10/53.-17-11.

Позивач, не погодившись з вищенаведеними рішеннями, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Змістом спірних правовідносин є дотримання порядку та умов списання безнадійного податкового боргу.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до приписів статті 101 ПК України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України).

Згідно з пунктом 102.4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Контролюючі органи, згідно з пунктом 101.5 статті 101 ПК України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року за №577 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 577), у пункті 2.1 якого визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України (підпункт 3 пункту 2.1 Порядку №577).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку № 577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку №577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №813/18174430/16, а тому суд, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує такий при вирішенні даної справи.

Як убачається з наявної в матеріалах справи історії недоїмки по орендній платі з юридичних осіб відповідно до бази даних АІС «Податковий блок» станом на 28.02.2019 року, сума податкового боргу позивача поза межами 1095 днів (борг що виник за період з 30.01.2015 року по 30.01.2016 року до 28.02.2016 року) становить 46850 грн. 32 коп.

З огляду на викладене, суд вважає, що контролюючий орган повинен був прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу позивача в розмірі 46850 грн. 32 коп., однак такого рішення не прийняв, чим порушив вимоги пункту 101.5 статті 101 ПК України та пунктів 4.3-4.5 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків.

При цьому, суд звертає увагу на те, що поряд з основною сумою боргу списанню підлягає також і пеня нарахована на суму такого боргу, оскільки дані положення прямо закріплені у пункті 101.1 статті 101 ПК України.

Що стосується тверджень відповідача про те, що ним вживались заходи щодо погашення податкового боргу, зокрема подавались позови про стягнення податкового боргу у судовому порядку та складався акт опису майна від 16.08.2015 року за №8, то дані обставини жодним чином не впливають на обов`язок контролюючого органу списати безнадійну заборгованість по спливу строків давності, передбачених пунктом 102.4 статті 102 ПК України. Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № К/9901/99/17 (807/2097/16), а тому суд, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує такий при вирішенні даної справи.

З огляду на викладене, на думку суду, контролюючим органом допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття у І- му кварталі 2019 року рішення про списання безнадійного податкового боргу у сумі 46850 грн. 32 коп. за платежем "орендна плата з юридичних осіб", стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України.

Щодо вимог позивача зобов`язання прийняти рішення про списання такого боргу станом на 28.02.2019 року, то такі підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що оскільки борг ПрАТ "Червоноградський завод залізобетонних виробів" в сумі 46850 грн. 32 коп. є безнадійним, повторна відмова відповідача у списанні податкового боргу є протиправною та що можливості прийняття відповідачем альтернативного рішення законодавством не встановлено, то зобов`язання відповідача списати такий безнадійний борг є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Як передбачено ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належних та достатніх доказів у спростування вищенаведених обставин не надав.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управлінням ДФС у Львівській області щодо неприйняття у І-му кварталі 2019 року рішення про списання безнадійного податкового боргу Приватного акціонерного товариства "Червоноградський завод залізобетонних виробів" за платежем "орендна плата з юридичних осіб" стосовно якого станом на 28.02.2019 року минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України, у сумі 46850 (сорок шість тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 32 коп.

Зобов`язати Головне управлінням ДФС у Львівській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу Приватному акціонерному товариству "Червоноградський завод залізобетонних виробів" за платежем "орендна плата з юридичних осіб", стосовно якого станом на 28.02.2019 року минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України, в сумі 46850 (сорок шість тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 32 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) на користь Приватному акціонерному товариству "Червоноградський завод залізобетонних виробів" (Львівська область, м.Червоноград, вул.Львівська, 36, ), 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено та підписано 13 вересня 2019 року.

Суддя В.Я.Мартинюк