Справа № 300/771/19
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6403/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступник якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючого судді Гундяка В.Д., за правилами спрощеного позовного провадження, дату складення повного тексту рішення судом не зазначено) у справі №300/771/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступник якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив:

визнати неправомірними дії Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо обчислення його страхового стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі з 01.01.1983 року по 31.01.1991 року без врахування права на пільгове обчислення стажу за роботу в таких районах;

зобов`язати відповідача здійснити з 24.03.2006 року обчислення його пільгового страхового стажу в:

-Спеціалізованому управлінні технологічного транспорту Нафтогазовидобувного управління «Усінськнафта» об`єднання «Комінафта», де у період з 01.01.1983 року по 28.02.1987 року виконував роботу у районах Крайньої Півночі на посаді оператор технологічних установок 5-го розряду;

-Управлінні внутрішньопромислового збору і використанню побутового нефтяного газу виробничого об`єднання «Комінафта», де у період з 01.03.1987 року по 30.04.1988 року виконував роботу у районах Крайньої Півночі на посаді оператор технологічних установок 5-го розряду;

-Нафтогазовидобувному управлінні «Усінськнафта» виробничого об`єднання «Комінафта», де у період з 01.05.1988 року по 31.01.1991 року виконував роботу у районах Крайньої Півночі на посаді оператор технологічних установок 5-го розряду із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до його трудової книжки, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати йому пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1983 року по 01.01.1991 року до пільгового додаткового стажу.

Зобов`язано Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 врахувавши період роботи з 01.01.1983 року по 01.01.1991 року, як трудовий стаж у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців.

Зобов`язано Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 24.03.2006 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що крім трудової книжки позивача, його робота в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, жодними документами не підтверджена. Відповідна довідка про направлення на роботу на Крайню Північ чи строковий трудовий договір на роботу в місцевість, прирівняну до районів Крайньої Півночі, відсутні. Тому відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу з врахуванням пільгового обчислення стажу (один рік та шість місяців) в період з 01.01.1983 року по 28.02.1987 року, з 01.03.1987 року по 30.04.1988 року, з 01.05.1988 року по 31.01.1991 року. Окрім того, згідно ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Вказує, що позивачу призначено пенсію за віком з 24.03.2006 року, проте з позовом до суду звернувся лише в квітні 2019 року, чим порушив вимоги ст. 122 КАС України.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи зазначені положення та з урахуванням характеру спірних правовідносин, колегія суддів вирішила за можливим розглядати справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Надвірнянському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та з 24.03.2006 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

17.01.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням періоду його роботи у районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні (а.с.15).

30.01.2019 року відповідач листом №7/Д-15 відмовив позивачу у перерахунку пенсії з посиланням на те, що ним належним чином не підтверджено укладення письмових трудових договорів про роботу у районах прирівняних до Крайньої Півночі за період з 01.01.1983 року по 29.10.1992 року (а.с.16).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених в якості письмових доказів копій трудової книжки ОСОБА_1 , позивач з 01.01.1983 року по 31.01.1991 року працював на різних посадах у Нафтогазовидобувному управлінні "Усінськнафта" (а.с.11-13).

Вищевказане управління знаходилося на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області, місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відомості про період роботи позивача в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі є підтвердженими записами трудової книжки, а відсутність письмового трудового договору не є перешкодою для пільгового обчислення страхового стажу позивача, оскільки для такого обчислення в змісті вищевказаної норми необхідно лише один документ, а не їх сукупність. Суд першої інстанції вказує, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення не може бути застосований шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другої статті 122 КАС України, оскільки це має наслідком неможливість реалізувати передбачене частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відноситься до районів Крайньої Півночі, а Ханти-Мансійський округ Тюменської області - до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1058-ІV) період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26 вересня 1967 року).

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод організації робіт, затвердженого постановою Державного комітету Союзу РСР з праці і соціальних питань, Президії ВЦРПС та Міністерства охорони здоров`я Союзу РСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82, встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 зазначеного Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 27 жовтня 2015 року (справа № 21-3324а15) та від 13 квітня 2016 року (справа № 344/9046/15-а).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 48 КЗпП України встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Однак, дослідивши матеріали справи та відомості трудової книжки колегією суддів встановлено, що дані матеріали не розкривають обставин з приводу умов працевлаштування позивача в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в оспорюваний період роботи (чи на умовах вахтового методу чи на умовах укладення трудового договору про роботу в цих районах строком на п`ять років).

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Спору, що місцевість, де працював позивачка, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Факт роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа № 554/1723/17.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ,затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846 (далі по тексту рішення іменовано - Порядок N 13-1).

Пунктом 2.7 Порядку N13-1 передбачено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Пунктом 3.3 Порядку N13-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає:

роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій;

допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до п.4.1, 4.2 Порядку N13-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.3 вказаного Порядку N13-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отож, з наведених положень законодавства слідує, що орган, який призначає пенсію надає особам, які звернулися за її призначенням, перерахунком допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення, перерахунку пенсії, в тому рахунку і шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає. Для подання у такому випадку відсутніх документів встановлюється тримісячний строк.

Натомість, як слідує з матеріалів справи відповідач зазначених положень не дотримався, позивачу в установленому порядку при первинному зверненні не повідомив переліку відсутніх документів, які йому слід було подати. Водночас, відповідач не вжив передбачених законом заходів щодо витребування від уповноважених органів, установ організацій відомостей щодо наявності чи відсутності письмових строкових договорів укладених з позивачем в період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, які підтверджують пільгове обчислення стажу роботи.

Крім того, слід зазначити, що законом встановлено, що результатом розгляду заяв про перерахунок пенсії є рішення про задоволення або про відмову в задоволенні проведення перерахунку пенсії.

Судом встановлено, що позивач 17.01.2019 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії.

Аналізуючи лист-відповідь відповідача №7/Д-15 від 30.01.2019 року, колегія суддів не вбачає у його змісті суті рішення, яке прийнято відповідачем за наслідками розгляду заяви про перерахунок пенсії позивача від 17.01.2019 року.

До того ж, зі змісту вказаного листа-відповіді відповідача встановлено, що заяву позивача про перерахунок пенсії від 17.01.2019 року було розглянуто та надано відповідь у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Також, колегія суддів зазначає, що у відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р., під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому, суд не вправі перебирати на себе функції відповідного органу та своїм рішенням визначати переможця.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що фактично відповідачем не здійснено належного розгляду заяви позивача та не прийнято з цього питання рішення передбаченого Законом України №2262-XII та Порядком N13-1.

Відтак, лист-відповідь відповідача про відмову у перерахунку позивачу пенсії з врахуванням стажу роботи в пільговому обчисленні в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у зв`язку з відсутністю письмових строкових договорів є передчасною та такою, що винесено без належного виконання покладених на територіальні відділення пенсійного фонду повноважень щодо надання допомоги особі, яка звернулася за перерахунком пенсії у витребуванні від підприємств, установ та організацій до сфери яких віднесено таке питання додаткових документів, яких не вистачає (зокрема письмових строкових договорів).

Водночас, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту порушеного права людини.

З огляду на приведені положення законодавства та фактичні обставини справи за яких має місце неналежне виконання відповідачем повноважень у сфері надання позивачу, як особі, яка звернулася за перерахунком пенсії, допомоги у пошуках та витребуванні необхідних для перерахунку пенсії документів (в тому числі письмових строкових договорів) та зважаючи на приведені положення законодавства за яких суд не вправі перебирати на себе непритаманні йому функції у перерахунку пенсій, колегія суддів керуючись ч.2 ст.9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою захисту порушеного права позивача та задовольнити у названій частині позов у спосіб зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача з урахуванням приведеного законодавства.

Крім того, суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії позивачу з 24.03.2006 року, дійшов помилково висновку про виплату за минулий час без обмеження будь-яким строком суми пенсії, не одержаної своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує у відповідності до норм ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 122 КАС України у редакції, чинній на момент прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд не приймає доводів позивача, що про порушення свого права він дізнався у січні 2019 року із листа відповідача, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися з 24.03.2006 року.

Пенсія є періодичним щомісячним платежем, а тому в разі її розмір був відомий позивачу щомісячно при її отриманні.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що встановлений ст.122 КАС України строк не застосовується до спірних правовідносин, з огляду на ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є безпідставними, оскільки за змістом наведених норм, строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

Як встановлено судом, позивач просив провести перерахунок пенсії з 24.03.2006 року, а з позовом звернувся 08.04.2019 року, отже, враховуючи шестимісячний строк звернення до суду, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в період з 24.03.2006 року по 07.10.2018 року підлягають залишенню без розгляду, оскільки заявлені поза межами шестимісячного строку.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині з 24.03.2006 року по 07.10.2018 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало до суду заяву про заміну сторони у справі її правонаступником, а саме Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. У відповідності до вимог ст. 52 КАС України та поданих скаржником документів, які підтверджують обставини реорганізації Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, апеляційний суд ухвалою від 01 серпня 2019 року відкрив апеляційне провадження у даній справі та задовольнив клопотання про заміну сторони у справі її правонаступником.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині покладеного на відповідача обов`язку з прийняттям у цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступник якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області) задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі №300/771/19 скасувати у частині:

визнання протиправними дій Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1983 року по 01.01.1991 року до пільгового додаткового стажу;

зобов`язання Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 врахувавши період роботи з 01.01.1983 року по 01.01.1991 року, як трудовий стаж у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців;

зобов`язання Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести виплати перерахованої пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 24.03.2006 року.

Прийняти в цих частинах нову постанову, якою зобов`язати Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступник якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області):

-розглянути подану ОСОБА_1 заяву та документи про перерахунок пенсії з урахуванням періоду його роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні (із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців), з урахуванням того, що Надвірнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступник якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області), як орган що призначає та перераховує пенсію повинен (відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846 та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637) вжити заходів щодо з`ясування всіх необхідних обставин, в тому рахунку і шляхом повідомлення ОСОБА_1 переліку відсутніх документів, які йому слід подати або шляхом витребування від контролюючих органів, установ, організацій, підприємств та архівних закладів необхідних документів для вирішення питання про перерахунок ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду його роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні (із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців);

- прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення з приводу поданої заяви про перерахунок ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду його роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні (із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців), про яке невідкладно повідомити позивача в установленому порядку.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступник якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 24 березня 2006 року по 07 жовтня 2018 року - залишити без розгляду, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року.