Справа № 1.380.2019.003390
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.003390
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача Репак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання протиправною і скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, офіс 17) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання протиправною і скасування постанови, в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2019 року ВП № 59401386, винесену приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилою Олегівною щодо виконання виконавчого напису № 12930, виданого 31.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з особливостями, встановленими ст.287 КАС України.

Позиція позивача:

В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 02 липня 2019 року позивачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису № 12930, виданого 31.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Згідно вказаного виконавчого напису звернуто стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 008-13566-121213 від 12.12.2013 року, укладеним із ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 31/К, укладеного 06.10.2017 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (стягувач). Строк платежу за кредитним договором № 008-13566-121213 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період від 26.01.2018 до 30.05.2019. Сума заборгованості складає 36 181 грн. 84 коп., в т.ч. за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в розмірі 650 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» складає 36 831 грн. 84 коп.

Позивач вважає, що при відкритті виконавчого провадження відповідачем не дотримано приписи частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», а саме прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи. Відповідно до інформаційної довідки № 0707 від 07.07.2019 року з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим округом приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівни визначено м. Київ. На момент вчинення виконавчого напису, відкриття виконавчого провадження та станом на день подання позову позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Отже, відповідач був зобов`язаний, у відповідності до положення пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернути виконавчий документ стягувачу. Просив позов задоволити.

Заперечення відповідача:

Відповідач подала відзив на позовну заяву, позову не визнала, у його задоволенні просила відмовити з наступних підстав. Вважає, що виконавче провадження відкрито з дотриманням підвідомчості з огляду на положення ст.19, ч.1 ст.23, ч.2, 4 ст.24, частин 1,3 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження». Покликаючись на положення ст. 179, 190 Цивільного кодексу України, лист - роз`ясненням Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 року, приписи Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" вважає, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном. Стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення, а також довідку із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) - карткового рахунку відкритого в АТ «Дельта Банк» який розташований за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна». Тобто, ОСОБА_1 є власником карткового рахунку № НОМЕР_1 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджується довідкою ТОВ «Росвен Інвест Україна» вих. 12/06/19/2-567 від 12 червня 2019 року. Відповідно, в даному випадку порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачене проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виходячи з наведеного, відповідач вважає, що приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунка боржника в банках та інших фінансових установах. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 18 липня 2019 року витребувано у відповідача, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №59401386 та у третьої особи, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» належним чином завірену копію договору укладеного ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) за кредитним договором № 008-13566-121213 від 12.12.2013 року про відкриття карткового рахунку в АТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ Росвен Інвест Україна на підставі Договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 31/К укладеного 06.10.2017 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ Росвен Інвест Україна на користь ТОВ Росвен Інвест Україна.

06 серпня 2019 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від 18 липня 2019 року відповідачем надіслано копії матеріалів виконавчого провадження №59401386.

28 серпня 2019 року на виконання ухвали суду про витребування доказів на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія заяви № 008-13566-121213 від 12.12.2013 року, поданої ОСОБА_1 та акцептованою ПАТ «Дельта Банк» від ТОВ Росвен Інвест Україна.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, явки повноважних представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоч були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

Для примусового виконання виконавчого напису № 12930 від 31.05.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» обрано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилу Олегівну, до якої подано заяву про примусове виконання рішення від 21.06.2019 року вх.№3053.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а саме: ВП № 59401386 від 24.06.2019 року із виконання виконавчого напису № 12930 від 31.05.2019 року про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 831 грн. 84 коп.

Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження направлено позивачу поштовим зв`язком та ним отримана 02.07.2019 року, що підтверджується даним з сайту Укрпошти за кодом № 410.

Не погоджуючись із винесеною постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.06.2019 ВП № 59401386, з метою захисту свого порушеного права, позивач 08.07.2019 звернувся із позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі, також - Закон №1404-VIII), Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 № 1403-VIII (надалі, також - Закон №1403-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р., за № 489/20802 (надалі, також - Інструкція).

Стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови приватним виконавцем, суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилою Олегівною в порушення частини 2 статті 24 "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі, також - Закон №1404-VIII) прийнято до виконання виконавчий документ не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також не за місцем знаходження його майна.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом №1404-VIII.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закон №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIIІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (надалі, також - Закон №1403-VIII), про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до інформаційної довідки № 0707 від 07.07.2019 з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим округом приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівни визначено: м. Київ (а.с.14).

Частиною 1 статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Так, частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIIІ передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Як вбачається з постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП №59401386 від 24.06.2019 та Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчий округ, на території якого відповідач здійснює діяльність є м. Київ, тоді як місце проживання боржника (позивача) є м. Городок ( Львівська область).

Згідно п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Що стосується наявності у позивача рахунків в банківській установі, яка територіально знаходиться в м. Києві, суд зазначає таке.

Приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач дійшла висновку, що безготівкові кошти боржника, які перебувають на рахунку у банку, є об`єктом права власності. Виконавцем у відзиві зазначено, що аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 10.09.2018, справа № 905/3542/15.

Верховний Суд у вищезазначеній постанові, дійшов висновку, що безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник, у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

Таким чином, Верховним Судом звернута увага саме на момент звернення до стягнення грошових коштів, що перебувають на рахунках у банках.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За частинами 1 та 2 статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Таким чином, Закон №1404-VIII вирізняє майно боржника: майно як таке, що підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, інше майно, а також кошти не залежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

При цьому, якщо законодавець у Законі №1404-VIII вживає термін "майно", поширюючи його значення на "кошти", то термін "кошти" відображається в дужках чи пов`язується змістом у відповідному реченні.

Натомість у частині 2 статті 24 Закону №1404-VIII термін "майно" вжито без вказівки про кошти.

Отже, виконання рішення за місцезнаходженням майна, в розумінні вимог частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII, не передбачає можливості виконання рішення за місцезнаходженням коштів, що відповідачем і не досліджувалося, а в свою чергу трактувалося як "місце реєстрації центрального офісу банківської установи".

На думку суду, положення частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII, що стосуються виконання рішення за місцезнаходженням майна, розроблені для найбільш швидкого та ефективного доступу державного (приватного) виконавця до майна, з метою його опису та примусової реалізації, натомість арешт коштів на рахунках не вимагає особистої присутності державного (приватного) виконавця та може бути здійснений навіть за умови значної віддаленості установи банку. Окрім цього, таке застосування відповідачем частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII взагалі нівелює принцип територіальної підвідомчості примусового виконання рішень, так як переважна більшість центральних відділень банківських установ зареєстровані в місті Києві.

З огляду на зазначене, на переконання суду, частина 2 статті 24 Закону №1404-VIII не поширює свою дію на грошові кошти, що знаходяться на рахунках банківських установ.

Також, необхідно зазначити, що саме існування відкритих банківських рахунків не підтверджує факту перебування на цих рахунках грошових коштів, а відповідачем не надано жодного доказу наявності таких коштів.

Слід зауважити, що чинне законодавство не оперує поняттям "картковий рахунок", а відтак не містить визначення місцезнаходження "карткового рахунку" за місцем знаходження фінансової установи (банку).

Суд зважає на те, що відповідачем не надано жодних доказів наявності у позивача будь-якого майна в м. Києві, в тому числі фізичного перебування коштів або інших платіжних засобів в установі АТ «Дельта Банк».

Щодо посилання відповідача на лист-роз`яснення Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 року, суд зазначає, що вищезазначений лист має виключно рекомендаційний характер для застосування в роботі, зокрема, приватними виконавцями та не є джерелом права.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відповідачем протиправно, всупереч вимог чинного законодавства України прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в них достовірної інформації про місце проживання, перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Згідно з вимогами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Встановлені судом обставини, в процесі розгляду даної справи, не спростовуються доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах даної справи міститься доказ понесення позивачем судових витрат в розмірі 768,40 грн., а саме квитанція № 21548893 від 08.07.2019 про сплату судового збору (а.с.4).

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 271, 272, 287, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни за участю третьої, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання протиправною і скасування постанови задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2019 року ВП № 59401386, винесену приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмилою Олегівною.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни (02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, офіс 17) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня їх проголошення до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 12.09.2019 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна