Справа № 560/1197/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1197/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

12 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року (місце постановлення ухвали м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати з 01 січня 2019 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" щомісячного підвищення до пенсії окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, що становить 1589 грн 19 коп.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) з 01 січня 2019 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" щомісячного підвищення до пенсії окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, що становить 1589 грн 19 коп.

Позивач вважав, що відповідачем некоректно здійснено розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії від 15 січня 2019 року, згідно якого зафіксовано, що за період з січня 2016 року по грудень 2017 року йому піддягала до виплат пенсія у розмірі 8218 грн 54 коп., що становить 79, 78% від суми грошового забезпечення, у той час як рішення суду зобов`язало ГУПФ здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90% від суми грошового забезпечення. І лише з січня 2018 розмір пенсії 9336 грн 84 коп., що становить 90% від суми грошового забезпечення.

Позивач також зазначав, що відповідачем незаконно з 01 січня 2019 року на виконання постанови КМУ №103 не нараховується та не виплачується у повному обсязі щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 50 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії виходячи з 90% від суми грошового забезпечення та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилається на порушення судом першої інстанції вимог діючого законодавства, не з`ясування необхідних обставин, що мали значення для справи. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що підставою для звернення до суду з позовом є інші за своєю природою правовідносини, а саме не проведення нарахування та виплати доплати до пенсії з 01.01.2019 року у розмірах, передбачених абз.2 п.3 Постанови КМУ №103 та з урахуванням ст.63 ЗУ "2262-ХІІ у редакції, що діяла станом на дату призначення пенсії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарга та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року по справі №2240/2748/18 (набрало законної сили 18 грудня 2018 року) вказані позовні вимоги задоволено. Суд визнав протиправними дії відповідача щодо зміни розміру пенсії у сторону зменшення та зобов`язав здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року виходячи з 90% від суми грошового забезпечення.

До перерахунку та виплати пенсії за рішенням суду ОСОБА_1 , як пенсіонер органів внутрішніх справ отримував пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) в сумі 6158,45 грн в розмірі 90% відповідної суми грошового забезпечення.

У зв`язку з набранням 24 лютого 2018 року чинності Постановою №103 ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 70% суми грошового забезпечення, що становило 7276,75 грн.

Після прийняття судом рішення від 14 вересня 2018 року по справі №2240/2748/18, дії відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 70% грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ №103 визнанні протиправними та зобов`язано останнього здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії позивачу (з урахуванням виплачених сум) виходячи із розміру 90 % грошового забезпечення.

На виконання рішення суду відповідач здійснив позивачу перерахунок пенсії в результаті якого розмір пенсії склав 9336,84 грн. Сума доплати за судовим рішенням за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2018 року становить 76223,33 грн.

Виходячи з наведеного ОСОБА_1 вважає, що розрахунок та виплата його пенсії починаючи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року відповідно до положень абзацу 2 пункту 3 Постанови №103 повинен обчислюватися із розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення в такому порядку:

- з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниш між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

- з 01 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Як стверджує позивач з 01 січня 2019 року на виконання постанови КМУ №103, відповідач нараховує суму доплати до пенсії за період 2016-2017 років не в повному обсязі, не враховуючи, що відповідно до ст. 63 Закону України №2262-ХІІ з 01 січня 2016 року розмір його пенсії становить 9336 грн 84 коп., а не 7276 грн 75 коп., як було безпідставно перераховано 05 квітня 2018 року.

З метою приведення розміру пенсії до норм чинного законодавства з урахуванням рішення суду, позивач звернувся із відповідною заявою до ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

31 січня 2019 року ГУ ПФУ направило на адресу позивача лист - відповідь, в якому зазначило, що розмір пенсії вже було раніше перераховано згідно постанови КМУ №103, тому перерахунок пенсії на виконання за рішенням суду проведено 15 січня 2019 року з врахування сум пенсії з 01 січня 2016 року виходячи з розміру 90% грошового забезпечення. Нарахована доплата в розмірі 73232,88 грн буде проведено у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.18 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано адміністративній позов щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо якого є таке, що набрало законної сили, рішення суду, а саме рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року по справі №2240/2748/18.

Перевіряючи правомірність висновків суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року по справі №2240/2748/18 є обов`язковим до виконання на всій території України.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст.383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як стверджує позивач, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області незаконно з 01 січня 2019 року на виконання постанови КМУ №103 не нараховується та не виплачується у повному обсязі щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 50 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії виходячи з 90% від суми грошового забезпечення та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Тобто, звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом зумовлене тим, що відповідач на виконання рішення суду від 14 вересня 2018 року здійснив перерахунок пенсії позивачу за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017, однак не в розмірі 90% грошового забезпечення, як визначено судовим рішенням, а в розмірі 70 % грошового забезпечення.

Наведені обставин вказують на те, що суд у рішенні від 14 вересня 2018 року уже вирішив спір з приводу перерахунку пенсії позивачу за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та її виплату, починаючи з 01 січня 2016 року.

Таким чином, звернення позивача з даним позовом зумовлене саме невиконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в повному обсязі рішення суду від 14 вересня 2018 року по справі №2240/2748/18, що може бути підставою для звернення вказаного Рішення до примусового виконання через органи державної виконавчої служби, або ж подання позивачем заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду, в порядку статті 383 КАС.

Отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спір у справі, що розглядається, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, що зумовлює наявність підстав для закриття провадження у справі.

Тож, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що звернення позивача з даним позовом зумовлене саме невиконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в повному обсязі рішення суду від 14 вересня 2018 року по справі №2240/2748/18, тому наявні підставі для закриття провадження у справі.

У відповідності до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги перелічених процесуальних норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 вересня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.