Справа № 240/9004/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м.Житомир справа № 240/9004/19

категорія 12040100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача - Семенюка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати винесену Управлінням Держпраці у Житомирській області постанову про накладення штрафу №ЖИ57/ЖТ0456/86/АВ/П/ТД-ФС від 05.03.2019 .

В обгрунтування позову зазначив, що за результатами проведеного інспекційного відвідування щодо дотримання вимог законодавства про працю встановлено порушення ч.3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України №413, що полягає у допуску працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Порушення встановлено відносно ОСОБА_2 . За результатами перевірки складено акт перевірки. На підставі акту перевірки відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу №ЖИ57/ЖТ0456/86/АВ/П/ТД-ФС від 05.03.2019. Притягнення його до відповідальності вважає безпідставним, та дії працівників відповідача такими, що суперечать чинному законодавству, не відображають дійсних обставин справи, оскільки допуску зазначеного працівника без оформлення трудового договору у дійсності не було.

Ухвалою від 01.07.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 24.07.2019.

У визначений в ухвалі строк відповідачем відзиву на позов не надано.

В підготовчому судовому засіданні 24.07.2018 та 01.08.2019 оголошувалась перерва.

Ухвалою від 01.08.2019 відповідача зобов"язано надати належним засвідчені копії матеріалів інспекційного відвідування.

Вимоги ухвали про витребування доказів відповідачем не виконано.

Ухвалою від 21.08.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 04.09.2019.

За наслідками підготовчого судового засідання, ухвалою суду від 29.05.2019 закрито підтовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 19.06.2019.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. Згідно поданий заяв справу просив розглядати без його участі. Відзиву на позов не надав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбгається, що посадовими особами Управління Держпраці у Житомирській області 12.02.2019 проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю.

Результати перевірки оформлені актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ЖТ 0456/86/АВ від 12.02.2019 (а.с.14-21)

Вказаним інспекційним відвідуванням встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства про працю, а саме: вимог ч.3 ст.24 КЗпП України в частині фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення органів фіскальної служби про прийняття працівника на роботу. Порушення встановлено відносно ОСОБА_2 .

На підставі акту перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю, керуючись ст. 259 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч.3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 та на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190 грн.(а.с.22-24).

Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду для захисту порушеного права.

Перевіряючи спірну постанову на відповідність її вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення №96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 "Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок №295).

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами перевірки, керуючись ст. 259 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч.3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 та на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190 грн.

При цьому, вказана постанова винесена на підставі встановленого актом інспекційного відвідування порушення позивачем ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України №413.

Так, зі змісту постанови вбачається, що підставою для накладення на позивача штрафу стало порушення ним вимог статті 24 КЗпП України в частині допущення до роботи громадянина ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення органів фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

Як зазначено в акті, такого висновку відповідач дійшов оскільки під час інспекційного відвідування місця фактичної діяльності ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , кафе-павільйон " ІНФОРМАЦІЯ_1") встановлено, що на день проведення інспекційного відвідування 012.02.2019 об 11 год. 45 хв., на робочому місці, на посаді продавця працює гр. ОСОБА_2 , який під час інспекційного відвідування здійснював продаж пива на розлив та риби без оформлення трудових відносин.

Разом з тим, позивач стверджує про відсутність трудових відносин з вказаною у акті перевірки особою на момент здійснення інспекційного відвідування, оскільки за трудовим договором на посаді продавця у нього працював ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_2 до роботи не допускав та про встановлений перевіркою факт йому було невідомо. Тому висновок перевіряючих стосовно допуску зазначеного працівника без оформлення трудового договору вважає помилковими.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) визначає порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок №509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд враховує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

В судовому засіданні як свідок був допитаний ОСОБА_3 , який на момент проведення перевірки працював на підставі трудового договору продавцем у ФОП ОСОБА_1 Свідок пояснив, що в день проведення перевірки за станом здоров"я не зміг працювати та оскільки йому необхідно було звернутися до лікарні попросив свого приятеля замінити його на робочому місці. Про дану обставину роботодавця не повідомляв.

Також, в судовому засіданні як свідок був допитаний ОСОБА_2 . Свідок пояснив , що 12.02.2019 до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_3 та у зв"язку з тим, що йому необхідно було їхати до лікарні попросив його замінити на робочому місці доки він не повернеться. Зазначив, що роботу як продавця не виконував, у ФОП ОСОБА_1 не працював.

Позивач додатково пояснив, що трудовий договір з ОСОБА_2 після проведення перевірки був укладений у зв"язку з недобросовісною поведінкою ОСОБА_3 , оскільки той самовільно, його не попередивши покинув робоче місце та в подальшому туди не повернувся. До вказаного часу гр. ОСОБА_2 не знав та на роботу його не наймав.

Таким чином, з наданих в ході розгляду пояснень позивача та свідків вбачається, що на час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 без оформлення трудового договору не допускав до роботи гр. ОСОБА_2

Відповідачем вказаних доводів позивача не спростовано.

Зокрема, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних причин.

Судом вживалися заходи для виклику в судове засідання для дачі пояснень представника відповідача та витребування матеріалів інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , на підставі яких було складено акт та прийняте спірне рішення.

Разом з тим, представник відповідача в судове засідання не з"явився, вимоги ухвали суду про витребування доказів не виконав, доказів, які б підтверджували встановлені в акті порушення не надав. Зокрема, в акті перевірки перевіряючий посилається на письмові пояснення позивача та ОСОБА_2 , які нібито підтвердили встановлене порушення. Водночас, такі пояснення у матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб"єктом владних повноважень не доведено, а судом не встановлено, порушення позивачем ст. 24 КЗпП України, а саме: факту допуску до роботи особи без укладення трудового договору.

Також, у силу вимог ч.4 ст.159 КАСУ неподання відповідачем - суб"єктом владних повноважень відзиву на позову розцінюється судом як визнання позову.

Враховуючи встановлені судом обставини та з огляду на неподання відповідачем відзиву на позову та ненадання матеріалів, які слугували підставою для прийняття спірного рішення, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАСУ понесені позивачем витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246,295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати винесену Управлінням Держпраці у Житомирській області (вул.Шевченка, 18А, м.Житомир, 10008, ) постанову про накладення штрафу №ЖИ57/ЖТ0456/86/АВ/П/ТД-ФС від 05.03.2019 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Житомирській області (вул.Шевченка, 18А, м.Житомир, 10008, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1281,91 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят одна гривня дев"яносто одна копійка).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 16 вересня 2019 року