Справа № 260/986/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2019 рокум. Ужгород№ 260/986/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника відповідача - Далекорей С.М.;

представника третьої особи - не з`явився;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, де третя особа - Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгороді Закарпатської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, де в якості третьої особи зазначено - Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгороді Закарпатської області про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.11.2016 року позивач придбав нерухоме майно (житло) за договором купівлі-продажу, при придбанні якого сплатив збір на обов`язкове пенсійне страхування у розмірі 19680,80 грн. Позивач зазначає, що оскільки він придбав житло вперше, а тому вважає, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» сплатив збір на обов`язкове пенсійне страхування безпідставно. 19.06.2019 року позивач звернувся до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою, згідно якої просив повернути зайво сплачену суму збору на обов`язкове пенсійне страхування у розмірі 19680,80 грн., однак йому не була повернута вказана сума сплаченого збору.

Позивач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, вказавши на те, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухоме майно, а тому відповідач не має можливості встановити факти придбання житла фізичними особами вперше.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 21.11.2016 року позивачем було придбано 95% житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Відповідно до пункту 4 Договору купівлі-продажу ціна придбаного нерухомого майна встановлена в розмірі 1968040,00 грн.

Перед укладенням зазначеного Договору купівлі-продажу житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 відсотка від вартості придбаного житла, а саме: 19680,80 грн., згідно квитанції №4247 від 21.11.2016 (а.с. 11).

Позивач 19.06.2019 звернувся до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою, в якій просив повернути зайво сплачену суму збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 19680,80 грн. (а. с. 8).

Згідно листа від 26.06.2019 року Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило, що Пенсійний фонд не володіє інформацією стосовно права власності громадян на нерухоме майно та позбавлений можливості встановити факт придбання житла конкретною особою вперше та питання звільнення від сплати збору повинно було вирішуватися при нотаріальному посвідченні цивільно-правового договору, а тому повернути збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно наданих позивачем документів не представляється можливим (а.с. 7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 73523420, сформованої 21.11.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є відомості про реєстрацію права власності за позивачем на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі Договору купівлі-продажу №278 від 21.11.2016 р. посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Головком В.Є. (а.с. 12).

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивач 21.11.2016 р. вперше придбав житло за Договором купівлі-продажу нерухомого майна - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 і при оформленні документів безпідставно сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 19680,80 грн., згідно квитанції №4247 від 21.11.2016 р. Відповідачем зворотнього не доведено.

Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 03.09.2013 р. № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна в сумі 19680,80 грн. підлягає поверненню позивачеві.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №819/1730/17 (К/9901/404/17). В якій зазначено, що оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше, як на підставу для відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 підлягає поверненню сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), де третя особа - Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгороді Закарпатської області (м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгороді Закарпатської області подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості нерухомого майна, а саме: 19680,80 грн., згідно платіжної квитанції №4247 від 21.11.2016 року ПАТ "Банк інвестиції та заощаджень" .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) грн.

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 16.09.2019 року.