Справа № 320/2637/19
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року № 320/2637/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бучанської міської ради Київської області, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №2962-53-VII від 24.01.2019 п`ятдесят третьої сесії сьомого скликання Бучанської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель комунальної власності по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074 в м.Буча, Київської області;

- зобов`язати Бучанську міську раду Київської області прийняти рішення на користь позивача за поданим ОСОБА_1 клопотанням №К-96 від 11.01.2019 та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель комунальної власності по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074 в м.Буча, Київської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що 11.01.2019 він звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням про безоплатну приватизацію земельної ділянки, у якому просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074 в м.Буча, Київської області.

Проте, Бучанська міська рада Київської області рішенням від 24.01.2019 №2962-53-VII відмовила позивачу у задоволенні вказаного клопотання з підстав невідповідності об`єкта вимогам плану зонування території м.Буча.

Так, у спірному рішенні зазначено, що відповідно до висновку відділу містобудування та архітектури №13 від 17.01.2019 згідно плану зонування території міста Буча вказана територія, на якій розташована земельна ділянка, яку позивач мав намір отримати у власність, віднесена до переважних видів використання зони Г-2-1 (зона центрів районного значення), яка призначена для розташування адміністративних, ділових, фінансових, торгівельних установ, закладів обслуговування і не може бути використана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач не погоджується з правомірністю прийняття спірного рішення, оскільки до вказаного рішення не було надано жодних документів, на які наявне посилання у тексті відповідного документу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про те, що Бучанська міська рада Київської області правомірно прийняла рішення, яким відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074 в м.Буча, Київської області, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам плану зонування території м.Буча.

Крім того, відповідач зазначив, що зобов`язання у судовому порядку Бучанську міську раду Київської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач наголосив на тому, що відповідачем по одній і тій самій ділянці буди прийняті різні рішення, які містять різні підстави відмови у задоволенні відповідних клопотань, що на думку позивача, свідчить про протиправність прийняття спірного рішення.

Так, позивач зазначив, що 24.01.2019 Бучанською міською радою Київської області було прийнято рішення №2963-53-VII, яким було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 11.01.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з підстав, що відповідна земельна ділянка відповідно до висновку відділу містобудування та архітектури №12 від 17.01.2019 згідно плану зонування території міста Буча, затвердженого рішенням Бучанської міської ради від 30.04.2015 №2171-69-VI, віднесена до переважних видів використання зони Ж-1 (зона садибної забудови), проте, згідно генерального плану м.Буча вказана територія не деталізована, тому може бути використання для будівництва окремих житлових будинків садибного типу після розроблення детального плану.

Позивач зазначив, що вказана земельна ділянка є тією ж самою земельною ділянкою, щодо якої позивач звернувся з клопотанням безоплатну приватизацію земельної ділянки.

У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач зазначив, що рішення Бучанської міської ради від 24.01.2019 №2963-53-VII стосується земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована по вулиці Революції , поруч із земельною ділянкою 7-б з кадастровим номером :01:065:0105, у той час як спірним рішенням було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074 в м.Буча, Київської області.

Тобто рішення Бучанської міської ради від 24.01.2019 №2963-53-VII стосується зовсім іншої земельної ділянки, а тому, на думку відповідача, посилання позивача на вказане рішення як на підставу для визнання протиправним та скасування спірного рішення є безпідставним.

Присутній у судових засіданнях 25.06.2019, 23.07.2019 та 02.08.2019 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суду позов задовольнити.

Присутній у судових засіданнях 25.06.2019, 23.07.2019 та 02.08.2019 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Присутні у підготовчому судовому засіданні 02.08.2019 позивач та представник відповідача подали заяви про те, що вони не заперечують проти закриття підготовчого провадження та надали згоду на початок розгляду справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Також присутні у підготовчому судовому засіданні 02.08.2019 позивач та представник відповідача заявили клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Протокольною ухвалою суду від 02.08.2019 закрито підготовче провадження, розпочато розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання та після заслуховування пояснень учасників справи та дослідження доказів постановлено здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Ірпінським МВ ГУМВС України в Київській області, 17.02.1998 (а.с.18).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням від 11.01.2019 про безоплатну приватизацію земельної ділянки, у якому просив відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовним розміром 0,1000 га у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074, в м.Буча, Київської області. Відповідно до публічної кадастрової карти має наступні реквізити: район - м.Буча, Київської області; КОАТУУ - ; зона - 01; квартал - 065; земельна ділянка розташована в межах м.Буча, Київської області, тому є комунальною власністю.

До вказаної заяви були додані: графічне зображення місця розташування земельної ділянки (а.с.34); копія паспорту громадянина України - ОСОБА_1 (35-36); копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивача (а.с.37).

Листом від 16.01.2019 №К-95,К-96 Бучанська міська рада повідомила позивачу про те, що заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Буча будуть винесені на розгляд чергового засідання постійної депутатської комісії з питань містобудування та природокористування, а відтак і на чергову сесію Бучанської міської ради (а.с.38).

За результатами розгляду вказаного клопотання 53 сесією 7 скликання Бучанської міської ради Київської області було прийнято рішення від 24.01.2019 №2962-53-VII "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено гр. ОСОБА_1 в задоволенні заяви про надання дозволу на відведення земельної ділянки, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Буча, відповідно до графічних матеріалів.

У цьому рішенні зокрема вказано, що розглянувши надані заявником графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки по АДРЕСА_1 , враховуючи висновок відділу містобудування та архітектури №17 від 17.01.2019 згідно Плану зонування території міста Буча, затвердженого рішенням Бучанської міської ради за №2171-69- VI від 30.04.2015, вказана територія віднесена до переважних видів користування зони Г-2-1 (зона центрів районного значення), дана зона призначена для розташування адміністративних, ділових, фінансових, торговельних установ, закладів обслуговування і не може бути використана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а відтак невідповідність місця розташування об`єкта вимогам Плану зонування території м.Буча (а.с.13).

Копія вказаного рішення була направлена Бучанською міською радою позивачу листом від 12.02.2019 К-96 (а.с.40).

Не погоджуючись з правомірністю спірного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття і реалізації права на землю визначений Розділом IV Земельного кодексу України.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною третьою статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України).

Частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абзацом 1 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17 (номер в Єдиному державному реєстру судових рішень - 72532460) та від 05.03.2019 у справі №360/2334/17 (номер в Єдиному державному реєстру судових рішень - 80269760).

Як зазначено вище, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам Плану зонування території м.Буча.

Так, у спірному рішенні зазначено, що відповідно до висновку відділу містобудування та архітектури №17 від 17.01.2019 згідно Плану зонування території міста Буча, затвердженого рішенням Бучанської міської ради за №2171-69-VI від 30.04.2015, вказана територія віднесена до переважних видів користування зони Г-2-1 (зона центрів районного значення), дана зона призначена для розташування адміністративних, ділових, фінансових, торговельних установ, закладів обслуговування і не може бути використана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з приводу чого суд зазначає таке.

Статтею 180 Земельного кодексу України передбачено, що зонування земель здійснюється у межах населених пунктів.

При зонуванні земель встановлюються вимоги щодо допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах окремих зон.

Зонування земель здійснюється відповідно до закону.

Згідно з пунктами 2,7 та 9 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій;

план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до статті 8 Закону №3038 планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.

Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Частиною першою статті 16 Закону №3038 визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №3038 генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Частиною першою статті 18 Закону №3038 встановлено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону №3038 план зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Отже, план зонування є містобудівною документацією, яка розробляється на основі генерального плану населеного пункту, та яка визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Рішенням 67 сесії 6 скликання Бучанської міської ради Київської області від 17.03.2015 №2124 затверджено матеріали Генерального плану міста Буча Київської області, що є складовою частиною містобудівної документації «Генеральний план м.Буча План зонування (зонінг) м.Буча Київської області», розробленої Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М.Білоконя (а.с.111).

Рішенням 69 сесії 6 скликання Бучанської міської ради Київської області від 30.04.2015 №2171-69-VI затверджено матеріали Плану зонування території міста Буча, що є складовою частиною містобудівної документації «Генеральний план м.Буча План зонування (зонінг) м.Буча Київської області», розробленої Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М.Білоконя (а.с.43-44).

Згідно з висновком відділу містобудування та архітектури Бучанської міської ради від 17.01.2019 №17 відповідно до Плану зонування території міста Буча, затвердженого рішенням Бучанської міської ради за №2171-69-VI від 30.04.2015, вказана позивачем у заяві територія (земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074, в м.Буча, Київської області) віднесена до переважних видів використання зони Г-2-1 (зона центрів районного значення).

Дана зона призначена для розташування адміністративних, ділових, фінансових, торговельних установ, закладів обслуговування і не може бути використана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.42).

Дослідивши схему Плану зонування території м. Буча та збільшений фрагмент Плану зонування території м.Буча (а.с.85, 87) та збільшений фрагмент Генерального плану м.Буча (а.с.88-89), судом встановлено, що територія, яка розташована поруч із земельної ділянкою з кадастровим номером :01:065:0074, і за рахунок якої позивач мав намір отримати у власність земельну ділянку, належить до зони Г-2-1 (зони центрів районного значення, призначена для розташування адміністративних, ділових, фінансових, торговельних установ, закладів обслуговування).

При цьому, з Генерального плану м.Буча та Плану зонування території м. Буча вбачається, що поряд із відповідною земельною ділянкою розташовані території оздоровчого призначення та житлової садибної забудови, які належать до зони Ж-1 (зони садибної забудови).

Відповідно до п.6.8 Національного стандарту ДСТУ-Н Б Б 1.1-12:2011 "Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінгу)", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.12.2011 №345, схема зонування складається, як правило, з основних типів зон: громадські Г; житлові Ж; рекреаційні Р; курортні К: зони транспортної інфраструктури ТР; зони інженерної інфраструктури ІН; комунально -складські КС; виробничі В; спеціальні С; зони земель історико - культурного призначення ІК; зона земель природно - заповідного фонду ПЗФ.

В містобудівних регламентах для кожної територіальної зони встановлюються: переважні види використання; супутні види дозволеного використання; допустимі види використання.

Допустимі види використання можуть бути дозволені за умови виконання визначених вимог і отримання спеціальних погоджень з відповідними підрозділами органів виконавчої влади та територіальними спеціально - уповноваженими органами центральних органів виконавчої влади та розробником генерального плану (в разі необхідності).

До переважних видів використання територіальної зони можуть встановлюватися супутні. За відсутності на земельній ділянці переважного виду використання, супутній вид не допускається.

До супутніх видів переважного використання можуть відноситися: 1) об`єкти, що технологічно пов`язані з об`єктами переважних видів або сприяють їх безпеці, в тому числі протипожежні, у відповідності до чинної нормативно-технічної докуменації; 2) об`єкти торгівлі, громадського харчування та іншого громадського, побутового обслуговування; 3) споруди, що призначені для охорони об`єктів переважного чи дозволеного виду використання; 4) об`єкти інженерної інфраструктури: автостоянки, гаражі, паркінги; 5) об`єкти благоустрою (дитячі, спортивні майданчики, місця для відпочинку).

Як вбачається з витягу із пояснювальної записки до Плану зонування м.Буча (Книга 1) у місті Буча встановлено такі типи територіальних зон:

- громадські зони;

- житлові зони;

- рекреаційні зони;

- курортні зони;

- зони транспортної інфраструктури;

- зони інженерної інфраструктури;

- комунально-складські зони;

- виробничі зони;

- спеціальні зони.

Громадські зони розподіляються на такі види: Г-1 (зона загальноміського центру); Г-2-1 (зона центрів районного значення); Г-2-1п (перспективна зона центрів районного значення); Г-2-2 (зона центрів місцевого значення); Г-3 (навчальна зона); Г-3п (перспективна навчальна зона); Г-4 (культурна та спортивна зона); Г-4п (перспективна культурна та спортивна зона); Г-5 (лікувальна зона); Г-5п (перспективна лікувальна зона); Г-6 торгівельна зона); Г-6п (перспективна торгівельна зона); ГТ (зона центру ділової та комерційної активності в зонах впливу магістральних вулиць та транспортних вузлів).

В пояснювальній записці зазначено, що зона центрів районного значення (Г-2-1) призначена для розташування адміністративних, ділових, фінансових, торговельних установ, закладів обслуговування. Зона призначена для обслуговування населення, що мешкає в житлових районах та утвореннях.

Зону формують території здебільшого громадської забудови, на яких за містобудівною документацією розміщуються торгівельні заклади та інші об`єкти обслуговування населення.

Переважні види використання: 1. Адміністративні споруди, офіси, організації управління; 2. Відділення банків; 3. Юридичні установи; 4. Відділення зв`язку, поштові відділення; 5. Підприємства громадського харчування; 6. Магазини, торгівельні комплекси; 7. Торгівельно-розважальні центри; 8. Приймальні пункти пральні та хімчистки; 9. Відділки, дільничні пункти управління внутрішніх справ; 10. Парки, сквери, бульвари; 11. Окремі багатоквартирні житлові будинки, що існували на території зони на момент розроблення зонінгу; 12. Окремі житлові будинки садибного типу, що існували на території зони на момент розроблення зонінгу.

Супутні види використання: 1. Установи освіти та виховання; 2. Спортивні та фізкультурно-оздоровчі заклади; 3. Виставкові зали, художні галереї; 4. Клубні приміщення, концерт-холи; 5. Культові споруди; 6. Готелі, центри обслуговування туристів; 7. Підприємства побутового обслуговування населення; 8. Споруди для тимчасового зберігання транспортних засобів, для обслуговування існуючих в зоні об`єктів; 9. Малі архітектурні форми.

Допустимі види використання (потребують спеціального дозволу або погодження): 1. Ринкові комплекси; 2. Окремі багатоквартирні житлові будинки до 4 поверхів з житловим приміщеннями у верхніх поверхах та розміщенням на нижніх поверхах об`єктів ділового, культурного, комерційного використання (за умови обов`язкового розроблення детального плану території); 3. Установи охорони здоров`я та соціального забезпечення; 4. Центри сімейної медицини, аптеки, реабілітаційні центри; 5. Кабінет лікарів, що займаються практикою; 6. Громадські вбиральні; 7. Гаражі та стоянки для постійного зберігання транспортних засобів, для обслуговування існуючих в зоні об`єктів; 8. Автозаправні комплекси (вздовж магістральних вулиць).

Отже, зона центрів районного значення (Г-2-1) призначена для розташування адміністративних, ділових, фінансових, торговельних установ, закладів обслуговування. Тобто, у вказаній зоні здійснюється розміщення об`єктів, які призначені для обслуговування населення, що мешкає в житлових районах та утвореннях.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що земельна ділянка, яка розташована поруч із земельної ділянкою з кадастровим номером :01:065:0074, і яку позивач мав намір отримати у власність, належить до зони Г-2-1 (зони центрів районного значення, призначена для розташування адміністративних, ділових, фінансових, торговельних установ, закладів обслуговування), та, відповідно, не передбачена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що Бучанська міська рада Київської області у спірному рішенні дійшла правильного висновку щодо невідповідності земельної ділянки, яку позивач мав намір отримати у власність, вимогам Плану зонування м.Буча.

Як зазначено вище, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що відповідачем було прийнято рішення №2963-53-VII від 24.01.2019, яким було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 11.01.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність тієї самої земельної ділянку, яку позивач мав намір отримати у власність.

Проте відмова мотивована іншими підставами, ніж ті, які вказані у спірному рішенні, а саме: відповідно до висновку відділу містобудування та архітектури №12 від 17.01.2019 згідно плану зонування території міста Буча, затвердженого рішенням Бучанської міської ради від 30.04.2015 №2171-69-VI, віднесена до переважних видів використання зони Ж-1 (зона садибної забудови), проте, згідно генерального плану м.Буча вказана територія не деталізована, тому може бути використання для будівництва окремих житлових будинків садибного типу після розроблення детального плану.

У зв`язку з цим позивач вважає, що Бучанська міська рада Київської області прийнята різні рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою по одній і тій самій ділянці.

Проте, суд вважає таку позицію позивача помилковою з огляду на таке.

Судом встановлено, що у клопотанні про безоплатну приватизацію земельної ділянки від 11.01.2019 позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовного розміру 0,1000 га у межах норм безоплатної приватизації, що розташована по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074, в м.Буча, Київської області.

При цьому, рішення 53 сесії 7 скликання Бучанської міської ради Київської області від 24.01.2019 №2963-53-VII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 » було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про надання дозволу на відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовного розміру 0,1000 га у межах міста Буча.

З вказаного рішення вбачається, що у заяві ОСОБА_2 просила Бучанську міську раду Київської області надати дозвіл на відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовного розміру 0,1000 га у межах міста Буча.

З доданих до заяви графічних матеріалів вбачається, що бажане місце розташування земельної ділянки по АДРЕСА_2 (а.с.63).

Дослідивши доданий до позовної заяви протокол засідання 53 сесії 7 скликання Бучанської міської ради Київської області від 24.01.2019 №2889-298753-VII, судом встановлено, що на засіданні Бучанської міської ради Київської області вищевказані клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були розглянуті окремо (а.с.91-101).

Отже, зі змісту рішення Бучанської міської ради Київської області від 24.01.2019 №2963-53-VII вбачається, що вказаний документ стосується зовсім іншої земельної ділянки, ніж та, яку позивач мав намір отримати у власність.

Щодо посилань позивача на те, що відповідачем не було надано до спірного рішення документів, на які посилається Бучанська міська рада Київської області як на підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, то суд звертає увагу позивача на те, що Земельний кодекс України не містить вимог щодо обов`язку органу місцевого самоврядування надавати заявнику разом із рішенням про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою документи, на підставі яких було прийнято таке рішення.

Так, статті 118 Земельного кодексу України містить лише вимогу щодо вмотивованості відповідного рішення.

Оскільки спірне рішення Бучанської міської ради містить чітке обґрунтування підстав його прийняття, а саме: невідповідність місця розташування запланованої до відведення земельної ділянки містобудівній документації (Плану зонування м. Буча), зазначене рішення відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України, а твердження позивача про невмотивованість рішення є непереконливими.

У поясненнях на заперечення позивач зазначив про те, що надані відповідачем суду копії Генерального плану міста Буча та Плану зонування міста Буча є застарілими, оскільки вони не відповідають інформації, яка знаходиться в публічній кадастровій карті України.

Так, обґрунтовуючи свої пояснення, позивач зазначив, що відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.07.2019 земельна ділянка з кадастровим номером :01:064:0100, площею 0,933 га, місце розташування : АДРЕСА_1, цільове призначення 03.01 для будівництва та обслуговування будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, а відповідно до плану зонування та Генерального плану м.Буча розташована в зоні Р-3 рекреаційна зона озеленення території загального користування.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.07.2019 земельна ділянка з кадастровим номером :01:063:00062, площею 0,9644 га, місце розташування : АДРЕСА_3 цільове призначення 08.01 для іншого історико-культурного призначення, а відповідно до плану зонування та Генерального плану м.Буча розташована в зоні Р-3 рекреаційна зона озеленення території загального користування.

На підтвердження наданих пояснень позивачем додано до матеріалів справи Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.07.2019 по земельних ділянках з кадастровими номерами :01:064:0100 та :01:063:00062 (а.с.122-123).

Проте, суд ставиться критично до вказаних пояснень позивача, оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами :01:064:0100 та :01:063:00062 ніяким чином не пов`язані зі спірним рішенням.

Крім того, суд наголошує на тому, що невідповідність інформації Генерального плану міста Буча та Плану зонування міста Буча інформації, яка міститься в публічній кадастровій карті України не є предметом розгляду у даній справі.

Суд наголошує на тому, що Генеральний план міста Буча та План зонування міста Буча на сьогоднішній день є чинними, у судовому порядку не оскарженні (доказів цього суду не надано), а тому суд не ставить під сумнів ту інформацію, яка мітиться у вказаних документах.

Також позивач зазначив, що ОСОБА_1 у клопотанні про безоплатну приватизацію земельної ділянки було зроблено лише прив`язку до земельної ділянки з кадастровим номером 321080000:01:065:0074, оскільки конкретні координати земельної ділянки, яку позивач мав намір отримати у власність неможливо визначити, а тому відповідач міг виділити позивачу будь-яку земельну ділянку, яка розташована в кварталі 039, зона 01, КОАТУУ - , про які вказано у відповідному клопотанні.

Проте, суд наголошує на тому, що у клопотанні про безоплатну приватизацію земельної ділянки від 11.01.2019 та у графічних матеріалах ОСОБА_1 вказані інші реквізити, а саме: район - м.Буча, Київської області; КОАТУУ - ; зона - 01; квартал - 065.

Крім того, суд зазначає, що орган місцевого самоврядування надає дозвіл на виготовлення проекту землеустрою лише щодо тієї земельної ділянки, яка орієнтовно вказана заявником у графічних матеріалах, доданих до відповідного клопотання.

Відповідно до положень першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачем було доведено, що розташування запланованої позивачем до відведення у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер :01:065:0074 в м. Буча Київської області, не відповідає вимогам містобудівної документації (Плану зонування м. Буча), у зв`язку з чим спірне рішення було прийнято правомірно та правові підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, відповідно до положень статті 139 КАС України, суд залишає за позивачем.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення підписано 16.09.2019 р.

Суддя Дудін С.О.