Справа № 532/332/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2019 року

Київ

справа №532/332/17

адміністративне провадження №К/9901/44271/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Стеценка С.Г., Стрелець Т.Г., -

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кобеляцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - управління ПФУ) на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Шевцової Н.В., суддів: Макаренко Я.М., Мінаєвої О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про відновлення виплат пенсії, виплату заборгованості, припинення протиправних дій та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність управління ПФУ, яка полягає у невиплаті пенсії;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження або рішення управління ПФУ про призупинення (припинення) виплати пенсії;

- зобов`язати управління ПФУ видати розпорядження та поновити виплату пенсії через поштове відділення та утриматись від подальшого призупинення виплат пенсії;

- зобов`язати управління ПФУ сплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплатам пенсії через поштове відділення УДППЗ «Укрпошта»;

- зобов`язати управління ПФУ створити ОСОБА_1 сучасну паперову пенсійну справу, яка є повноцінною та відповідає вимогам чинного законодавства;

- стягнути з управління ПФУ на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 9754,60 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн 60 коп.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Кобеляцький районний суд Полтавської області постановою від 12 червня 2017 року відмовив у задоволенні позову.

Цей суд виходив із того, що на час звернення позивача до суду з позовом, постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» був чітко визначений порядок виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, а саме такі виплати здійснювалися через рахунки та мережу установ і пристроїв ПАТ «Державний ощадний банк України», при цьому можливість одержання пенсій на особові рахунки, відкриті в інших банківських установах чи отримання через поштове відділення не передбачена.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 25 жовтня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нову постанову, якою позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії управління ПФУ щодо припинення з лютого 2017 року виплату пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язав управління ПФУ поновити виплату пенсії ОСОБА_1 через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Зобов`язав управління ПФУ сплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії з лютого 2017 року через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених статтею 49 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-IV).

На порушення приписів статті 49 Закону № 1058-IV відповідачем рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Отже, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу є протиправними.

Крім того, відповідач не мав правомірних підстав для припинення виплати пенсії позивачу посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 637 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», оскільки позивач втратив статус внутрішньо переміщеної особи 19 липня 2016 року.

Враховуючи те, що позивач втратив статус внутрішньо переміщеної особи та вказав про небажання отримувати пенсію через ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV позивач має право на отримання пенсії через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

27 листопада 2017 року управління ПФУ звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У скарзі посилається на неправильне застосування судами матеріальних норм права. Зокрема, зазначає, що суди не врахували вимоги Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VІІ), постанов Кабінету Міністрів України, згідно з якими пенсія виплачується у разі фактичного проживання внутрішньо переміщеної особи за місцем реєстрації.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 листопада 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою управління ПФУ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

ОСОБА_1 отримує пенсію державного службовця та перебуває на обліку в управлінні ПФУ на підставі поданої заяви про взяття на облік за новим місцем проживання. Пенсія виплачується на підставі електронної пенсійної справи, так як паперова пенсійна справа знаходиться на території, яка на даний час не підконтрольна українській владі та отримати її немає можливості, в зв`язку з проведення антитерористичних операцій.

Відповідно до довідки УСЗН Кобеляцької РДА № 01-28/2606 від 19 липня 2016 року, ОСОБА_1 знята з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб, на підставі поданої нею заяви 19 липня 2016 року, з зазначенням такої підстави як постійна реєстрація за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з паспортними даними ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 22 грудня 2000 року, позивача 05 липня 2016 року знято з реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 та 05 липня 2016 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи приписи частини першої статті 4 Закону № 1706-VII та довідку управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації від 19 липня 2016 року № 01-28/2606, позивач втратив статус внутрішньо переміщеної особи.

08 липня 2016 року позивач звернулася до управління ПФУ із заявою, згідно з якою просила у зв`язку із зміною прописки додати до пенсійної справи копію паспорта, копію ідентифікаційного коду та перевести виплату пенсії з відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» на поштове відділення Світлогірське.

Відповідач листом від 14 грудня 2016 року № 5368/04-35 повідомив позивача, що оскільки її попереднє місце проживання знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, пенсійна справа позивача наявна лише в електронному вигляді, виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 637 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - постанова КМУ № 637) через установу ПАТ «Державний ощадний банк України». Підстави для виплати пенсії позивачу на загальних підставах без наявності паперової пенсійної справи відсутні.

Відповідно до довідки управління ПФУ від 30 березня 2017 року № 124 позивачу на виконання вимог постанови КМУ № 637 з лютого 2017 року припинено виплату пенсії, оскільки позивач відмовилась отримувати пенсію через відділення ПАТ «Державний ощадний банк України».

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду перевірив, в межах доводів касаційної скарги, прийняті у цій справі судові рішення, і дійшов висновку про таке.

У справі встановлено, що позивач відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Кобеляцької районної державної адміністрації від 19 липня 2016 року № 01-28/2606 втратила статус внутрішньо переміщеної особи та 08 липня 2016 року звернулася до управління ПФУ із заявою, у якій просила у зв`язку зі зміною прописки додати до пенсійної справи копію паспорта, копію ідентифікаційного коду та перевести виплату пенсії з відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» та поштове відділення Світлогірське.

Підставою припинення у лютому 2017 року відповідно до постанова КМУ № 637 пенсійних виплат позивачу управління ПФУ зазначило те, що позивач відмовилась отримувати пенсію через відділення ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058-IV.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Встановивши те, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом № 1058-IV, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на неправомірність таких дій відповідача.

До того ж на порушення вимог статті 49 Закону № 1058-IV рішення про припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Подібний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права щодо правомірності припинення виплати пенсії Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постанові від 22 серпня 2018 року (справа № 243/5476/17).

Доводи касаційної скарги відповідача з посиланням як на підставу припинення пенсійних виплат на постанови Кабінету Міністрів України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки Закон № 1058-IV має вищу юридичну силу, понад те, ОСОБА_1 з липня 2016 року втратила статус внутрішньо переміщеної особи, отже, вимоги цих постанов не можуть бути застосовані до розглядуваних правовідносин.

Інші аргументи, викладені у касаційній скарзі не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції.

За наведених обставин колегія суддів визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому касаційну скаргу управління ПФУ слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Кобеляцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : С.Г. Стеценко

Т.Г. Стрелець