Справа № 460/223/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6703/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року, ухвалене суддею Дудар О.М. у м.Рівне о 16:31, повний текст якого складений 20 травня 2019 року, у справі № 460/223/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, зобов`язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Рівненської митниці ДФС, у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28 грудня 2018 року №UA20400/2018/001142/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20400/2018/01172 від 28 грудня 2018 року; зобов`язати продовжити митне оформлення товарів за поданою митною декларацією №UA204010/2018/229207 від 27.12.2018.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 19.11.2018 за його дорученням Блажей Юрій ОСОБА_2 у Королівстві Нідерланди придбав легковий автомобіль. З метою провадження митних формальностей митним брокером було подано відповідачу митну декларацію. Однак, посадовою особою відповідача прийнято рішення про коригування митної вартості, визначивши вартість імпортованого автомобіля в розмірі 16550 євро, що згідно курсу НБУ становило 517933,10 грн, та, відповідно, відмовлено у митному оформленні та видано картку відмови.

Позивач вказує на те, що при митному оформленні були надані всі необхідні документи. Визначення і заявлення митної вартості, на думку позивача, є обов`язком та правом виключно декларанта. Вказує, що Митний кодекс України містить виняткове положення про те, що митну вартість визначає декларант, а не фіскальний орган. За фіскальним органом закріплено лише право на перевірку вірності визначення митної вартості, а не право її визначення.

Вказує, що прийняття фіскальним органом письмового рішення про коригування заявленої митної вартості зумовлює завершення митного оформлення шляхом подання декларантом декларації «ІМ40» під гарантійні зобов`язання з особливостями заповнення граф 47 та 43 митної декларації та випуску товарів у вільний обіг. Натомість, працівником митниці було відмовлено в оформленні декларації під гаранійні зобов`язання, що мало наслідком сплату позивачем донарахованої суми.

З огляду на наведене, вважає рішення про коригування митної вартості товарів від 28 грудня 2018 року №UA20400/2018/001142/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20400/2018/01172 від 28 грудня 2018 року протиправними.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`зані подавати органу доходів і зборів достовівні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Надання неналежних документів не може вважатись виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості. Відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено правомірність дій у спірних правовідносинах. Крім того, судом встановлено суперечливі обставини щодо придбання та імпортування для позивача транспортного засобу.

Оскільки позивач ні під час митного оформлення, ні до судової справи не надав належних та достовірних доказів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача не спростовують правомірності спірних рішення та картки відмови митниці та не дають підстав для їх скасування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що митну вартість імпортованого транпортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №204010/2018/229207, визначено за основним методом та до митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Рахунком-фактурою (інвойсом) (Commercial invoice) №18201122 від 19.11.2018 із зазначеною ціною 5000 євро, платіжним дорученням підтверджується сплата позивачем на рахунок продавця 5000 євро, засвідчується дійсна вартість придбаного автомобіля в сумі 5000 євро. Інші документи, які б визначали числові значення митної вартості придбаного транспортного засобу у позивача відсутні.

Відповідач не надав суду доказів на спростування змісту рахунку-фактури (інфойсу) (Commercial invoice) №18201122 від 19.11.2018, в тому числі відомостей від компетентних органів Нідерландів щодо підтвердження чи спростування обставин відчудження позивачу продавцем атомобіля марки LEXUS, модель IS300H, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 та інформації щодо отримання від позивача коштів в сумі 5000 євро.

При прийнятті рішення, судом першої інстанції не досліджено вимогу митниці ДФС від 26.12.2018, не надано правової оцінки порушенням посадовою особою митниці норм Митного кодексу України.

Зауважує, що підстав для сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів у вимозі про надання додаткових документів не наведено, фактичною підставою для прийняття рішення слугувала інформація, що міститься у періодичному виданні довіднику SuperSchwacke.

Згідно змісту оскаржуваного рішення коригування відповідачем імпотованого позивачем транспортного засобу зумовлена неподанням додаткових документів, витребуваних митницею згідно з переліком та віповідно до умов визначених ч.ч.2-4 ст. 53 МК України.

Скаржник вказує, що уповноваженою особою декларантом подано всі документи згідно з переліком, які містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, фактично сплаченої в готівковій формі за транспортний засіб, за відсутності будь-яких розбіжностей. Вважає твердження відповідача щодо заявлення декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості, а також неподання документів, які підтверджують митну вартість товару, необгрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи.

Наслідком протиправний дій відповідача, в порушення ст.58 МК України, є здійснення визначення митної вартості імпотованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із безпідставним застосуванням резервного методу, використаного з порушенням порядку черговості послідового використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

При цьому, вказує на недоведення відповідачем неможливості застосування попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання у рішенні про коригування митної вартості на норми Митного кодексу України не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу, не може вважатись достатніми доводами обгрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з попереднім повідомленням від 15.12.2018 №UE204010.2018.30737 через митний пост Рава-Руська Львівської митниці ДФС на митну територію України за допомогою автодорожного транспорту гр. ОСОБА_3 для ОСОБА_1 було ввезено транспортний засіб, що був у використанні, а саме: легковий автомобіль марки LEXUS, модель IS300H, ідентифікаційний номер кузова ( НОМЕР_2 ) НОМЕР_1 , 2013 року виготовлення, вартістю 5000 EUR. Дата завершення переміщення транспортного засобу - 25.12.2018 (т.1 а.с.119).

Уповноваженою особою митного органу в присутності гр. ОСОБА_3 було проведено огляд зазначеного автомобіля та виявлено наступні пошкодження та ознаки експлуатації: пошкодження лако-фарбового покриття, забруднення салону, сидінь, сліди мастила на двигуні, механічні пошкодження переднього та заднього бампера, переднього правого крила, передньої оптики, радіаторів, капота, підсилювача передач, переднього скла, спрацьовані подушки безпеки, пошкоджено двигун, що зафіксовано в акті проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15.12.2018 №UA209060/2018/71503 (т.1 а.с.161-162).

26.12.2018 декларантом позивача, ТОВ МАРЕМА Україна, оформлено та подано відповідачу митну декларацію №UA204010/2018/229207, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар: легковий автомобіль, що був у використанні, марки LEXUS, модель IS300H, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , номер двигуна (тип) 2AR, код УКТЗЕД 87033390, країна відправлення/експорту Нідерланди, загальною вартістю 158646,17 грн, за основним методом визначення митної вартості (т. 1 а.с.117-118).

Для митного оформлення відповідачу разом з митною декларацією було подано наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 (т.1 а.с.224-226), рахунок від 19.11.2018 №18201122 на суму 5000,00 EUR (т.1 а.с.221-222), митну декларацію країни експорту від 11.12.2018 №18NLJPK85ZASROWD50 (т.1 а.с.237-237а), квитанцію про оплату від 19.11.2018 на суму 5000 EUR (т.1 а.с.219-219а), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів від 15.12.2018 (т.1 а.с.161-162), документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 26.12.2018 (т.1 а.с.163).

Додатково на вимогу відповідача декларантом позивача було надано звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 27.12.2018 №8-1218 (т.1 а.с.121-151).

Листами від 28.12.2018 №094 та 095 ТОВ МАРЕМА Україна було повідомлено Рівненську митницю ДФС про те, що за митною декларацією від 26.12.2018 №UA204010/2018/229207 були надані всі витребувані документи, додаткові надаватися не будуть (т.1 а.с.157-158).

28.12.2018 Рівненською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2018/001142/2 за митною декларацією №UA204010/2018/229207. Цим рішенням митну вартість легкового автомобіля, що був у використанні, марки LEXUS, модель IS300H, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , було збільшено з 5100,00 EUR до 16650,00 EUR (т.1 а.с.106-107).

У вказаному рішенні зазначено про те, що наданий на вимогу митниці звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 27.12.2018 №8-1218 не може бути прийнятий як підтвердження заявленого декларантом числового значення митної вартості, оскільки експертом неправильно прийнято до розрахунків значення ціни КТЗ Сд1, оскільки не враховано комплектацію та модифікацію КТЗ Luxury, що вплинуло на результати обрахунків. До звіту не наданий протокол огляду б/н від 27.12.2018, згідно з яким експертом розроблено калькуляцію відновлювального ремонту.

Орган доходів і зборів володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару згідно з формами митного контролю за індексами 105-2 та 106-2 вартість імпортованого КТЗ становить 10550,00 EUR (розрахована із врахуванням середньорічного пробігу) та витягом з електронного довідника SuperSchwacke 12/2018 із врахуванням комплектації та модифікації КТЗ, фактичного пробігу 16550,00 EUR, що перевищує заявлену митну вартість КТЗ (5100,00 EUR).

Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу, які підтверджують числові значення складових митної вартості витрат, пов`язаних із транспортуванням транспортного засобу у міжнародному сполученні; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією із врахуванням моделі, модифікації та комплектації КТЗ.

28.12.2018 Рівненською митницею ДФС відповідно сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2018/01172, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204010/2018/229207 (т.1 а.с.108-109).

Зі змісту карки відмови, підставами для її формування є: митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 №UA204000/2018/001142/2 відповідно до вимог розділу ІІІ (статті 49-66) Митного кодексу України.

Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 28 грудня 2018 року №UA20400/2018/001142/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20400/2018/01172 від 28 грудня 2018 року протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.ч. 2-3 ст. 54 МК України).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Водночас частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Орган доходів і зборів зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відтак, в силу приписів статті 55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, що вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом.

Декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний ним метод її визначення згідно із частиною другою статті 53 МК України.

Встановлено, що відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивача митної вартості імпортованого в Україну транспортного засобу було перевірено надані до митної декларації від 26.12.2018 №UA204010/2018/229207 документи.

При цьому, зазначена митна вартість товару не визнана митним органом. Відповідачем поставлено під сумнів митну вартість товару у зв`язку із наявністю у наданих документах розбіжностей, що зумовило направлення декларанту електронного повідомлення про надання додаткових документів на підтвердження складових числового значення заявленої митної вартості та надалі, ненадання таких документів слугувало підставою для прийняття спірних рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Заявлена декларантом позивача митна вартість імпортованого транспортного засобу визначена у розмірі 5100 EUR, з них: 5000 EUR фактурна вартість, 100 EUR транспортні витрати.

На підтвердження транспортних витрат позивачем надано митному органу відомості від 26.12.2018, скріплені власноручним підписом (т.1 а.с.163).

Згідно з попередньою декларацією від 15.12.2018 №UE204010.2018.30737 (т.1 а.с.119) та актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 15.12.2018 № UA209060/2018/71503 (т.1 а.с.161-162), імпортований автомобіль було ввезено з використанням транспортного засобу НОМЕР_4 / НОМЕР_5 . Зазначений транспортний засіб позивачу не належить. Відтак, підтвердженням транспортних витрат буде слугувати складений у встановленому порядку документ, що підтверджує відповідні розрахунки між позивачем та перевізником.

За таких обставин, суд вважає, що сума транспортних витрат належним чином позивачем не підтверджена.

Крім того, декларантом позивача у митній декларації №UA204010/2018/229207 було заначено, що імпортований автомобіль має бензиновий двигун (т.1 а.с.117).

Водночас, з митної декларації країни експорту №18NLJPK85ZASROWD50 (переклад з литовської мови) (т.1 а.с.237а) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 (переклад з нідерландської мови) (т.1 а.с.226) слідує, що автомобіль має гібридний двигун.

Зазначена розбіжність суттєво впливає на визначення вартості автомобіля.

При цьому, наданий декларантом позивача звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 27.12.2018 №8-1218 обґрунтовано не був врахований відповідачем при визначенні митної вартості легкового автомобіля, з огляду на таке.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та фонду державного майна України від 24.11.2003 N42/5/2092, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 (далі Методика).

Згідно з пп.з) п.1.4 розд.І Методики вона застосовується, зокрема, з метою визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України.

Відповідно до підпунктів л) та с) п.4.4. розд.ІV Методики, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки.

Натомість, до звіту від 27.12.2018 №8-1218 (т.1 а.с.127) не додано протоколу огляду технічного стану КТЗ б/н від 27.12.2018, згідно з яким експертом розроблено калькуляцію відновлювального ремонту, відсутні відомості про комплектність КТЗ, що не узгоджується із зазначеними вимогами Методики.

Також експертом неправильно прийнято до розрахунків значення ціни КТЗ Сд1, оскільки не враховано комплектацію та модифікацію КТЗ Luxury, що вплинуло на результати обрахунків.

Крім зазначеного, на результати обрахунків вплинуло неправильне визначення експертом типу двигуна бензиновий (т.1 а.с.164). Згідно з митною декларацією країни експорту №18NLJPK85ZASROWD50 (т.1 а.с.237а) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 (т.1 а.с.226) автомобіль має гібридний двигун.

Разом з тим, зі змісту звіту від 27.12.2018 №8-1218 слідує, що для складання калькуляції вартості відновлювального ремонту автомобіля враховані вихідні дані із застосуванням вартості нормо-години ремонтних робіт, визначеної у євро (а.с.130), однак відповідно до ч.1 ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Таким чином, відповідачем обґрунтованість сумнівів в заявленій декларантом митній вартості, з врахуванням документів, поданих до митного оформлення товару, доведена в повному обсязі.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 в адміністративному позові покликається на те, що обумовлений легковий автомобіль було для нього придбано гр. ОСОБА_3 19.11.2018. У цей же день було виписано рахунок №18201122 на суму 5000,00 євро (т.1 а.с.221-222) та здійснено проплату (т.1 а.с.219-219а).

Однак, довіреність на придбання транспортного засобу гр. ОСОБА_3 була видана ОСОБА_1 14.12.2018 (т.1 а.с.159). Митна декларація країни експорту №18NLJPK85ZASROWD50 складена 11.12.2018 (т.1 а.с.237-237а).

Наявність суперечливих обставин щодо придбання та імпортування для позивача транспортного засобу дає підстави для сумніву в достовірності доводів, викладених позивачем в адміністративному позові.

Щодо покликань скаржника про необгрунтованість підстав неможливості застосування ним при визначенні митної вартості автомобіля попередніх п`яти методів колегія суддів зазначає наступне.

Частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Судом встановлено, що декларантом позивача були надані органу доходів і зборів документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення як обов`язкові, однак їх зміст не підтвержував заявлену митну вартість ввізного товару.

Так, згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.ч. 2,3 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що декларантом під час митного оформлення товару надано відповідачу документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, які не повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, подані документи містили розбіжності, а відтак у митного органу були наявні правові підстав для витребування у декларанта додаткових документів.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що за результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (відповідно до положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості використана найменша вартість із альтернативних, згідно з інформацією, наявною у митниці.

Таким чином, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, колегія суддів вважає правомірним.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28 грудня 2018 року №UA20400/2018/001142/2, картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20400/2018/01172 від 28 грудня 2018 року та зобов`язання продовжити митне оформлення товарів за поданою митною декларацією №UA204010/2018/229207 від 27.12.2018 є безпідставними та необгрунтованими, що має наслідком відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі №460/223/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 11.09.2019.