Справа № 520/8568/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження по справі

16 вересня 2019 р. Справа № 520/8568/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийняту у виконавчому провадженні № 38243725 від 03.09.2014 р., видану Ленінським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, на підставі якої прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 15580423 від 04.09.2014 про арешт всього майна в межах суми боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, що належить боржнику ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та вчинено запис про обтяження в Держреєстр прав № 6893059 від 04.09.2014, -

встановив:

Предметом спору є постанова державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийняту у виконавчому провадженні №38243725 від 03.09.2014р., якою було накладено арешт на належну фізичній особі - громадянці ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі за текстом - Квартира).

Суддею з`ясовано, що питання права власності на Квартиру було предметом судового розгляду у низці судових справ.

Так, у межах справи №642/1269/16-ц ОСОБА_2 (у якості одного із попередніх власників Квартири) оскаржувала правомірність набуття права власності на Квартиру громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (договір купівлі-продажу від 19.03.2015р.) та витребовувала Квартиру від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Рішенням Апеляційного суду Харківської області по справі №642/1269/16-ц від 19.10.2017р. було визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 19.03.2015р . ; квартира за адресою: АДРЕСА_2 витребувана від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Постановою Верховного Суду від 22.12.2018р. назване рішення Апеляційного суду Харківської області залишено без змін.

Водночас із цим, рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 02.10.2015р. по справі №642/5608/15-ц були усунуті перешкоди у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Припинено сервітут користування квартирою та визнано ОСОБА_7 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Виселено із квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, речове право власності на Квартиру послідовно набувалось ОСОБА_3 (у якості нового іпотекодержателя від Кредитної спілки «Східноєвропейська кредитна спілка»), ОСОБА_4 (договір купівлі-продажу від 19.03.2015р.), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (договір купівлі-продажу від 06.05.2016р.).

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 06.08.2019р. по справі №642/3274/19 був вирішений спір з приводу скасування постанови державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийняту у виконавчому провадженні №38243725 від 03.09.2014р.

Причиною для відмови у позові послугувала обставина обрання неналежного способу захисту порушеного права, а саме: заявлення вимоги про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту замість заявлення вірної вимоги про зняття арешту з майна (виключення майна з-під арешту), а також обставина нез`явлення вимог до власника квартири та територіального органу Пенсійного фонду України.

З позовної заяви встановлено, що позивач з 24.01.2019 року є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю ОСОБА_2 , згідно із п. 2 Договору про відступлення прав вимоги за іпотекою від 24.01.2019, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за р. № 71 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 153830989 від 24.01.2019 р. (запис про іпотеку № 1855522 від 26.07.2013).

Сукупність наведених обставин, свідчить про те, що у даному конкретному випадку існує спір про право власності на Квартиру (одним із елементів якого є нововиниклі правовідносини іпотеки, котрі склались вже після винесення Апеляційним судом Харківської області рішення від 19.10.2017р. по справі №642/1269/16-ц).

Одним із учасників цих правовідносин є заявник, який раніше був добросовісним набувачем Квартири за цивільним правочином у формі договору купівлі-продажу, а наразі набув юридичного статусу іпотекодержателя Квартири.

Учасником спірних правовідносин є також і державний виконавець, за рішенням якого було накладено арешт на спірну Квартиру.

Діяльність державного виконавця у спірних правовідносинах є владною управлінською діяльністю адміністративного органу, але відповідність такої діяльності вимогам закону не може бути перевірена за правилами адміністративного судочинства України з урахуванням існуючої тривалої сутечки стосовно права власності на Квартиру.

Харківський окружний адміністративний суд погоджується з міркуваннями Ленінського районного суду м.Харкова, викладеними у рішенні від 06.08.2019р. по справі №642/3274/19, згідно з якими спір про зняття публічного обтяження з Квартири має вирішуватись у порядку цивільного судочинства за вимогою про звільнення майна з-під арешту.

При цьому, дана вимога має бути заявлена до усіх зацікавлених осіб, у тому числі і ОСОБА_2 у якості власника Квартири та до фактичного і юридичного правонаступника УПФУ у Ленінському районі м.Харкова у якості стягувача за виконавчим провадженням.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №814/1754/16 (провадження №11-947апп18) прямо указано на необхідність з`ясування у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. по справі №826/5806/17 (провадження №11-290апп19) зазначено, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

У силу правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року по справі №344/10480/16-а (провадження № 11-140апп19) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За таких обставин суддя доходить до переконання про те, що ініційований заявником спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень - державного виконавця з приводу накладення арешту на майно, скільки приватного інтересу, який полягає у поновленні раніше набутого і у подальшому припиненого права власності на Квартиру.

Пунктом 1 ч.1 ст.170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 160, 161, 170, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Роз`яснити, що даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

3. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Роз`яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя О.В. Старосєльцева