Справа № 826/4349/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4349/18 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.,

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 17.10.2017.

Позовні вимоги, зокрема, обґрунтовано тим, що під час проведення перевірки податковим органом не встановлено зв`язку між законними діями ОСОБА_1 та неправомірними діями ЗНВПІФ «Альтера Перший» і саме це позбавляє контролюючий орган права на застосування до нього жодного виду відповідальності, зокрема, примушення нести відповідальність за дії, вчинені іншим суб`єктом, без його відома та участі.

Згідно з відзиву на позовну заяву відповідач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2017 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО за основним платежем на суму 6 944 519,25 грн та штрафні санкції на суму 1 736 129,81 грн, винесене правомірно, на підставі норм діючого законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2019 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Зокрема, апелянт вказує, що спірне податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2017 про збільшення грошового зобов`язання з ПДФО за основним платежем на суму 6 944 519,25 грн та штрафні санкції на суму 1 736 129,81 грн, відповідає вимогам податкового законодавства, прийняте у передбачений законом спосіб але судом не враховані виявлені перевіркою порушення, що призвело до постановлення неправильного рішення у справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи, посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору при проведенні фінансових операцій з ПАТ «Альтера Фінанс» (), ПАТ «Укргазотрейд» (код за ), ПРАТ «Новьюенерго» (код за ) та ПАТ «КУА Альтера Ессет Менеджмент» (код за ) за період 12.12.2013-31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт № 522/05-99-13-04/ від 31.08.2017.

Згідно з висновку акту перевірки - документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, ст. 36, п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України та у зв`язку із заниженням суми чистого оподаткованого доходу за 2013 - 2014 роки на суму 95 000 063,84 грн, у т.ч. за 2013 рік в сумі 54 149 950, 60 грн та за 2014 рік в сумі 40 850 113,24 грн, внаслідок чого було занижено суму податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті фізичною особою ОСОБА_1 самостійно в сумі 16 150 010,85 грн, у т.ч. за 2013 рік в сумі 9 205 491,60 грн та за 2014 рік в сумі 6 944 519,25 грн.

На підставі акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2017, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 8 680 649,06 грн, з них за податковими зобов`язаннями - 6 945 519,25 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 736 129,81 грн.

Не погодившись з даним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акту перевірки від 31.08.2017 не відповідають змісту наявних матеріалів справи та не узгоджуються із приписами чинного податкового законодавства, а приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.10.2017 відповідач діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мали значення для їх прийняття, не у спосіб, визначений законами України, упереджено та не добросовісно, без дотримання принципу рівності перед законом, через що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що за відсутності прямої норми щодо наявності повноважень прокурорів та слідчих самостійно або через судові органи призначати проведення документальних позапланових перевірок або ревізій суб`єктів господарювання, а також обов`язку та порядку розгляду слідчими суддями відповідних клопотань, про необґрунтованість причини для проведення позапланової документальної перевірки, що зазначені у наказі ГУ ДФС у Донецькій області № 887 від 11.08.2017, та можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2017, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Вичерпний перелік обставин, за наявності яких у контролюючого органу виникає право на здійснення документальної позапланової перевірки, закріплено у статті 78 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

У той же час, пунктом 78.2 статті 78 Податкового кодексу України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Отже, документальна позапланова виїзна перевірка платника податків ініціюється виключно у випадку наявності принаймні однієї з підстав, визначених у статті 78 Податкового кодексу України, та проводиться за умови вручення платникові податків до початку перевірки копії наказу про проведення перевірки.

З`ясовуючи, чи були дотримані контролюючим органом вимоги, з якими Податковий кодекс України пов`язує виникнення у контролюючого органу права приступити до здійснення перевірки платника податків, колегією суддів встановлено наступне.

За матеріалами справи ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.03.2017 у справі № 761/7660/17 (провадження № 1-кс/761/4779/2017) клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції Леськіва С.В. задоволено; призначено у кримінальному провадженні № 0001648 позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України фізичною особою - ОСОБА_1 (РНОКППФО НОМЕР_1 ) при проведенні фінансових операцій за період 12.12.2013 - 31.12.2015 з ПАТ «Альтера Фінанс» (код за ), ПАТ «Укргазотрейд» (Код ), ПРАТ «Новьюенерго» «Код ) та ПАТ «КУА «Альтера Есет Менеджмент» (Код ).

Зокрема, частина перша ст. 309 КПК України містить вичерпний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, та цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Окрім того, частиною третьою ст. 309 КПК прямо передбачено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до частини другої статті 369 КПК судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Більше того, у Податковому кодексу України та у положенні про Державну фіскальну службу України відсутні повноваження вирішувати питання щодо незаконності або неправомірності прийняття рішення (ухвали) судом в межах кримінально-процесуального законодавства. Органи фіскальної служби не наділені повноваженнями відхиляти, не приймати, оспорювати такі рішення щодо проведення перевірок, оскільки їх доцільність та правомірність вирішується в рамках КПК, та не підлягає подальшому оскарженню.

Відповідно до частини п`ятої статті 532 КПК ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що статтею 533 КПК обумовлена обов`язковість рішення суду, які набрали законної сили, для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

В даному випадку, ухвала слідчого судді від 09.03.2017 у справі № 761/7660/17, якою призначено у кримінальному провадженні позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України фізичною особою - ОСОБА_1

на момент виникнення спірних правовідносин, була обов`язковою та підлягала виконанню контролюючим органом у межах її дії.

Разом з тим, за змістом положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Як уже зазначалось, згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

Отже, наведена норма містить імперативний припис щодо обов`язку податкового органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання рішення суду про призначення перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відповідача були наявні законні підстави для проведення документальної позапланової перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору при проведенні фінансових операцій з ПАТ «Альтера Фінанс», ПАТ «Укргазотрейд», ПРАТ «Новьюенерго» та ПАТ «КУА Альтера Ессет Менеджмент» за період 12.12.2013-31.12.2015.

При цьому, копія наказу № 887 від 11.08.2017, а також повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки № 194 від 11.08.2017 - вручене особисто ОСОБА_1 . 15.08.2017.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що висновки акту перевірки від 31.08.2017 не відповідають змісту наявних матеріалів справи та не узгоджуються із приписами чинного податкового законодавства, а приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.10.2017 відповідач діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мали значення для їх прийняття, не у спосіб, визначений законами України, упереджено та не добросовісно, без дотримання принципу рівності перед законом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, варто зазначити, що згідно з п. 83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Також, відповідно до п. 9 ст. 8 Закону України № 448/96-ВР від 30.10.1996 «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право проводити самостійно чи разом з іншими відповідними органами перевірки та ревізії фінансово-господарської діяльності професійних учасників ринку цінних паперів та саморегулівних організацій професійних учасників ринку цінних паперів, а також перевірки та ревізії діяльності емітентів щодо стану корпоративного управління та здійснення операцій з розміщення та обігу цінних паперів.

Отже, в ході проведення зазначеної перевірки до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку було направлено лист щодо проведення перевірки ПАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» (код за ) з питань правомірності визначення прибутку та виплат дивідендів Учасникам Фонду за результатами діяльності за період 12.12.2013 - 31.12.2015.

Також, у вищевказаній довідці зроблений припис, що у разі отримання інформації, яка свідчить про можливе ухилення від сплати податків та зборів фізичною особою ОСОБА_1 , буде розглянуто питання щодо проведення додаткової перевірки.

Доводи позивача, що фактичною підставою для проведення додаткової перевірки діяльності позивача за наказом № 887 є не ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 09.03.2017, а приписка у довідці № 138/05-99-13-04/ НОМЕР_1 та отримана від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку інформація є особистими міркуваннями позивача та не узгоджується з матеріалами справи.

В подальшому, було отримано висновок на лист ДФС у Донецькій області від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо неможливості виплати доходу ОСОБА_1 у вигляді дивідендів за інвестиційними сертифікатами ЗНВПІФ «Альтера Перший» ЗАТ «КУА «Альтера Естет Менеджмент» та ознак відмивання коштів, ухилення від сплати податків або інших протиправних діянь, в проведених операціях.

Зокрема, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку листом № 13/03/13448 від 07.07.2017 повідомлено про неможливість виплати ЗАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» доходу позивачу у вигляді дивідендів за інвестиційними сертифікатами ЗНВПІФ «Альтера Перший» та зазначено про наявність ознак відмивання коштів, ухилення від сплати податків або інших протиправних діянь, в проведених операціях. Також зазначено, що у відповідному періоді операції купівлі-продажу цінних паперів здійснювались на неорганізованому ринку за участю ТОВ «Альтера Фінанс». Водночас за наслідками аналізу наявних адміністративних даних щодо укладених та виконаних договорів купівлі-продажу цінних паперів, стороною яких виступало ЗНВПІФ «Альтера Перший» ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, встановлено ознаки подання ПАТ «Альтера Фінанс» до Комісії неправдивої інформації.

Зокрема, виявлено, що відповідно до наявних адміністративних даних ЗНВПІФ «Альтера Перший» ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» у 4 кварталі 2013 було продано цінних паперів на суму 128 666 983 грн, при цьому придбано 10 433 108,00 грн (різниця між операціями купівлі-продажу склала 118 233 875,00 грн).

Зауважено, що ціни за операціями, стороною в яких виступало ЗНВПІФ «Альтера Перший» ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент», на цінні папери ПРАТ «Новьюенерго», ПрАТ «Прометей-Телеком», ПрАТ «Укргазотрейд» в декілька разів перевищували номінал, при цьому зазначені емітенти мали низькі фінансово-господарські показники.

Також, Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку зроблено висновок, що операції з цінними паперами не могли бути джерелом прибутку, який було виплачений у вигляді дивідендів учасникам сертифікатами ЗНВІФ «Альте Перший». Так, повідомлено, що у ПАТ «Укргазотрейд», ПрАТ «Новьюенерго» відсутні основні засоби, середня чисельність працівників - 1 особа, чистий прибуток на кінець 2013 складав менше 1 тис.грн.

Таким чином, перевіркою було встановлено, що платежі на загальну суму 95 000 063,84 грн, які були перераховані ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» від імені ЗНВПІФ «Альтера Перший» на розрахунковий рахунок позивача у 2013-2014 роках під виглядом дивідендів не відповідають вимогам, встановленим п.п. 14.1.49 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, а оплата придбаних інвестиційних сертифікатів ЗНВПІФ «Альтера Перший» проводилась позивачем за рахунок коштів, отриманих від подальшого продажу вказаних інвестиційних сертифікатів на умовах передоплати за відсутності у нього власних (залучених позичкових) коштів, що могли б бути використані для здійснення інвестиційної діяльності.

Також, відповідачем було отримано від Департаменту боротьби з відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом ДФС України Аналітичне дослідження фінансово-господарських операцій, проведених між фізичною особою ОСОБА_1 та ПАТ «Альтера Фінанс», ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмен», що діє від імені ЗНВПІФ «Альтера Першй», «Укргазотрейд», ПрАТ «Новьюенерго» за період з 01.10.2013 по 31.12.2014 на предмет наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або інших правопорушень.

У зв`язку з отриманням вищенаведеної інформації, виникла необхідність проведення позапланової документальної перевірки ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що доводи відповідача про те, що виплачена сума дивідендів не є в дійсності дивідендами, а іншим доходом не підтверджується матеріалами справи та в дійсності інформація викладена у висновку Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про неможливість виплати доходу ОСОБА_1 у вигляді дивідендів за інвестиційними сертифікатами ЗНВПІФ «Альтера Перший» ЗАТ «КУА «Альтера Естет Менеджмент» відповідачем жодним чином не перевірена; про безпідставність висновків відповідача на підставі інформації НКЦПФР, що такі операції з цінними паперами не могли бути джерелом прибутку, оскільки питання визначення прибутку з якого можуть бути сплачені дивіденди визначалось компанією з управління активами. Ні відповідачем, ні НКЦПФР не заперечувався факт реальної наявності доходу такої компанії. Цільове призначення виплати таких коштів КУА визначено як дивіденд та утримано суми ПДФО як податковим агентом.

Так, згідно з актом перевірки за наслідками аналізу банківських виписок ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент», що діє від імені ЗНВПІФ «Альтера Перший» встановлено, що у 2013 році виплати дивідендів проводились на підставі протоколів Наглядової № 8 від 03.06.2013, № 14 від 19.08.2013, № 21 від 25.11.2013 та № 4 від 05.02.2014 за якими всього сплачено 15,96 млн. грн, 47,5 млн. грн., 117,8 млн. грн, та 53, 34 млн. грн. При цьому, відповідно до банківських виписок по рахунку фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритого у Київській регіональній дирекції ПАТ «Укрбізнесбанк» (МФО 334969), 12.12.2013 та 12.03.2014 - ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» було перераховано позивачу грошові кошти на загальні суми 54 149 950,60 грн та 40 850 113,24 грн, з призначенням платежів: «Виплата дивідендів за іменними інвестиційними сертифікатами ЗНВПІФ «Альтера Перший» згідно з протоколу Наглядової ради № 21 від 25.11.2013 без ПДВ» та відповідно «Виплата дивідендів за іменними інвестиційними сертифікатами: ЗНВПІФ «Альтера Перший».

Зазначена сума дивідендів отримана позивачем на підставі протоколів Наглядової ради № 21 від 25.11.2013 та № 4 від 05.02.2014 у сумі 54 149 950,6 грн (дата виплати 12.12.2013) та 40 850 113,24 грн (дата виплати 12.03.2014) відповідно.

Водночас, за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності ЗНВПІФ «Альтера Перший» за 2013 встановлено, що станом на момент прийняття наглядовою радою рішення про виплату дивідендів учасникам ЗНВПІФ «Альтера Перший» прибуток фонду, що залишився після покриття витрат був меншим за суму нарахованих учасникам дивідендів, що суперечить правилам бухгалтерського обліку. Крім того, станом на дату прийняття відповідних рішень Наглядової ради ЗНВПІФ «Альтера Перший» на банківському рахунку ЗНВПІФ «Альтера Перший» не було достатньо коштів для виплати дивідендів учасникам. Відповідно до банківських виписок фактично такі грошові кошти були отримані пізніше в період виплати дивідендів.

Таки чином, документальне оформлення протоколів Наглядової ради № 8 від № 14 від 19.08.2013, № 21 від 25.11.2013, № 4 від 05.02.2014 у ЗНВПІФ «Альтера Перший» було спрямоване тільки на створення юридичних наслідків для виплати дивідендів за відповідний період. Крім цього, протоколи оформлювали після проведення операції з перерахування коштів на рахунки фізичних осіб, та на підставі фактично проведених операцій.

Позивач отримав кошти на підставі протоколів Наглядової ради № 21 від 25.11.13 та № 4 від 05.02.2014 у сумі 54 149 960,6 грн (12.12.2013) та 40 840 113,24 грн (12.03.2014) відповідно.

Відповідно до договору купівлі - продажу цінних паперів № БВ - 1312/1071 від 03.12.2013 на виконання доручення № БД-1312/1070 від 03.12.2013 позивачем придбано іменні інвестиційні сертифікати емітента ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» у кількості 459 677 штук вартістю 45 967 700,00 грн.

Оплату здійснено платіжними дорученнями № 3 від 12.12.2013 на суму 18 387 080,00 грн, № 4 від 12.12.2013 на суму 18 387 080,00 грн; № 5 від 12.12.2013 на суму 9 193 540,00 грн.

При цьому, за результатами аналізу вказаних фінансово-господарських операцій встановлено, що оплата іменних інвестиційних сертифікатів ЗНВПІФ «Альтера Перший», які придбані позивачем по договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ - 1312/1071 від 12.12.2013, була здійснена ОСОБА_1 за рахунок грошових коштів, отриманих позивачем від ПраТ «Новьюенерго» у якості передоплати за іменні інвестиційні сертифікати емітента ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» по договору купівлі - продажу цінних паперів № БВ - № 1312/1168 від 12.12.2013.

12.12.2013 ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» було перераховано позивачу грошові кошти у сумі 56 999 948,00 грн.

Згідно з договором купівлі-продажу ЦБ № БВ - 1401/217 на виконання Договору доручення № БД-1401/216 від 31.01.2014 позивачем було придбано, іменні інвестиційні сертифікати ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджі у кількості 765 808 штук вартістю 76 580 800,00 грн.

Оплату здійснено платіжними дорученнями № 11 від 12.03.2014 на 429 792,81 грн; № 9 від 12.03.2014 на суму 9 735 858,17 грн; № 8 від 12.03.2014 на суму 9 735 858,17 грн; № 7 від 12.03.2014 на суму 9 735 858,17 грн; № 6 від 12.03.2014 на суму 9 735 858,17 грн; № 5 від 12.03.2014 на суму 9 735 858,17 , № 4 від 12.03.2014 на суму 9 735 858,17 грн; № 3 від 12.03.2014 на 9 735 858,17 грн.

При цьому за результатами аналізу вказаних фінансово-господарі операцій встановлено, що оплата іменних інвестиційних сертифікатів ЗНВПІФ «Альтера Перший», які були придбані ОСОБА_1 по договору купівлі - продажу ЦБ № БВ-1401/217 від 31.01.2014, була здійснена ОСОБА_1 за рахунок грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 від ПрАТ «Укргазотрейд» у якості оплати за іменні інвестиційні сертифікати емітента ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» по договору купівлі - продажу ЦБ № БВ-1403/554 від 12.03.2014.

12.03.2014 ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» було перераховано позивачу грошові кошти у сумі 40 840 113,24 грн.

На підставі викладеного перевіркою встановлено, що платежі, здійснені ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджмент» (ЗНВПІФ «Алтера Перший»), який управляє активами пайового фонду, на користь власника інвестиційних сертифікатів - фізичної особи ОСОБА_1 , не є дивідендами, у зв`язку з тим, що станом на момент прийняття наглядовою радою рішення про виплату дивідендів учасникам ЗНВПФІ «Альтера Перший» прибуток фонду, що залишився після покриття витрат, був меншим на суму нарахованих учасникам дивідендів суперечить правилам бухгалтерського обліку.

При цьому, станом на дату прийняття відповідних рішень наглядової ради ЗНВПФІ «Альтера Перший» на банківському рахунку ЗНВПІФ «Альтера Перший» не було достатньо коштів для виплати дивідендів учасникам. Фактично такі грошові кошти були отримані пізніше в період виплати дивідендів.

Крім того, платежі, здійснені ПрАТ «КУА «Альтера Ессет Менеджм (ЗНВПІФ «Альтера Перший»), яка управляє активами пайового фонду, на користь фізичної особи ОСОБА_1 , також не є дивідендами виходячи з того, що пай не є майном емітента, розрахована сума доходу не є чистим прибутком діяльності емітента. Активи інституту спільного інвестування не є активами компанії управління активами, оскільки майно (активи) пайового фонду є спільною частковою власністю учасників пайового фонду і на жодному з етапів діяльності вони не переходять у власність компанії з управління активами пайового фонду, прибуток учасників пайового фонду не вважається чистим прибутком емітента.

Враховуючи зазначене, платіж, що здійснюється емітентом інвестиційних сертифікатів на користь власника таких інвестиційних сертифікатів може бути визнаний дивідендами тільки у разі, якщо він розрахований за правилами бухгалтерського обліку та у зв`язку з розподілом частини прибутку.

Отримані кошти у повному обсязі (95 000 063,84 грн) задекларовано ОСОБА_1 у деклараціях про майновий стан і доходи за 2013 - 2014 (за 2013 в сумі 54 149 950,60 грн та за 2014 - 40 850 113,24 грн) у рядку як «інші доходи». Однак, позивачем не виконано податкового обов`язку щодо самостійного нарахування у деклараціях належних до сплати в бюджет ПДФО із отриманих доходів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що податковим органом правомірно, в тому числі на підставі інформації, отриманої в порядку та у спосіб, передбачений ПК України та Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» від державних органів - встановлено порушення п.п. 163 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, що призвело до заниження ПДФО на зазальну суму 16 150 010,85 грн та правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.10.2017.

Доводи апелянта спростовують у повному обсязі висновки рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, апеляційна скарга податкового органу - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2019 скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12.09.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький