Справа № 120/2308/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 вересня 2019 р. Справа № 120/2308/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Балік О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 16.11.2019 він звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про призначення йому пенсії за віком, однак 04.03.2019 отримав рішення №68 про відмову у призначенні йому відповідної пенсії, в зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу. Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернувся зі скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, однак листом від 15.04.2019 №595/С-10 його було повідомлено про відсутність необхідного трудового стажу, а також про те, що по суті поставленого ним питання уже прийнято рішення №68 про відмову в призначенні пенсії.

Разом із тим, незгода позивача із такими діями відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 12.08.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 11.09.2019. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 11.09.2019 позивач підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Зокрема зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні йому пенсії за віком, адже він має необхідний трудовий стаж, який підтверджується як трудовою книжкою, так і іншими документами.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначила, що в управління відсутні підстави для зарахування до трудового стажу позивача періоду його роботи в кооперативі «Трінітрон» з 18.10.1988 до 20.04.1991, оскільки відомості про вказаний кооператив не містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також періоду його підприємницької діяльності з 01.12.1998 по 31.12.2003, оскільки відсутні відомості на якій системі оподаткування перебував позивач.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 16.11.2019 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про призначення йому пенсії за віком.

За наслідками розгляду заяви, рішенням №68 від 15.02.2019 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю у нього необхідного трудового стажу. Зокрема, як зазначено в рішенні, наявний у позивача трудовий стаж становить 24 роки 11 місяців 25 днів, із необхідних 25 років.

Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернувся зі скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, однак листом від 15.04.2019 №595/С-10 його було повідомлено про те, що наявний у нього трудовий стаж становить 17 років 11 місяців 23 днів. При цьому, до трудового стажу позивача не враховано періоду його роботи в кооперативі «Трінітрон» та в малому підприємстві «Сибо». Крім того, відповідач також повідомив позивача про те, що по суті поставленого ним питання уже прийнято рішення №68 від 15.02.2019 про відмову в призначенні пенсії.

Разом із тим, незгода позивача із такими діями відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

В даному ж випадку, не дивлячись на відмінність проведених відповідачем обрахунків наявного у позивача трудового стажу, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позивачу відмовлено в зарахуванні до його трудового стажу періоду його роботи в кооперативі «Трінітрон» з 18.10.1988 до 20.04.1991, оскільки відомості щодо вказаного кооперативу не містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також періоду його підприємницької діяльності з 01.12.1998 по 31.12.2003, оскільки відсутні відомості на якій системі оподаткування перебував позивач.

При цьому, із відображеного у відзиві на позовну заяву розрахунку періодів роботи позивача, із зарахуванням яких до трудового стажу позивача погодився відповідач, слідує, що наявний у позивача трудовий стаж становить 23 роки 11 місяців 2 дні.

До того ж, слід також звернути увагу на те, що наведений вище трудовий стаж позивача є відмінним від того, що відображений в рішенні №68 від 15.02.2019 та листі від 15.04.2019 за №595/С-10.

В той же час, надаючи оцінку діям відповідача щодо не зарахування до трудового стажу позивача періоду його роботи в кооперативі «Трінітрон» з 18.10.1988 до 20.04.1991, то суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Дана норма Закону кореспондується також з положенням пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, де, зокрема, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В даному ж випадку, період роботи позивача з 18.10.1988 до 20.04.1991 в кооперативі «Трінітрон» відображений в його трудовій книжці.

При цьому, судом враховано відсутність в трудовій книжці реквізитів наказів про прийняття його на роботу та звільнення, однак в судовому засідання позивачем були надані оригінали відповідних наказів від 18.10.1988 №3 про призначення ОСОБА_1 головою кооперативу «Трінітрон», а також від 20.04.1991 №21 про його звільнення від обов`язків голови кооперативу «Трінітрон». Крім того, судом оглянуто в судовому засіданні оригінали рішення про реєстрацію статусів кооперативів №111 від 10.05.1989, Статут виробничого кооперативу «Трінітрон», протокол загальних зборів членів кооперативу «Трінітрон» від 18.10.1988 №3.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника відповідача на відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації про кооператив «Трінітрон», як на підставу для не зарахування відповідного періоду роботи позивача до його трудового стажу, адже вказані обставини жодним чином не спростовують факт роботи позивача в даному кооперативі.

До того ж, такий період роботи позивача повністю підтверджується як записами трудової книжки, так і наказами про його призначення головою кооперативу та про його звільнення, оригінали яких були оглянуті судом в судовому засіданні.

Що ж до посилань відповідача на неможливість зарахування до трудового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності, то суд зазначає наступне.

Так, як слідує із довідки Головного управління ДФС у Вінницькій області №185/С/02-32-50-09-02 від 08.01.2019, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку з 03.02.1997.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 внесено зміну до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (ЗП України, 1993 р., № 12, ст. 273; Офіційний вісник України, 2003 р., № 48, ст. 2505), доповнивши його абзацом такого змісту: Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів..

В даному ж випадку, в матеріалах справи міститься свідоцтво серії В03 НОМЕР_1 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка була проведена 19.12.1996, а також довідка Головного управління ДФС у Вінницькій області №185/С/02-32-50-09-02 від 08.01.2018, із якої слідує, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку з 03.02.1997.

З огляду на вище викладене, висновки відповідача щодо неможливості зарахування до трудового стажу позивача періоду його підприємницької діяльності з 01.01.1988 по 31.12.2003, на думку суду, є необґрунтованими.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, адже зарахування до його трудового стажу зазначених вище періодів з 18.10.1988 до 20.04.1991, а також з 01.01.1998 по 31.12.2003, свідчить про наявність у нього необхідного трудового стажу на призначення пенсії, який визначений положеннями ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В той же час, суд не знаходить підстав для визначення протиправним та скасування листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №595/С-10 від 15.04.2019, адже останній несе суто інформативний характер про уже прийняте рішення №68 від 15.02.2019 про відмову в призначенні пенсії.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сума надміру сплаченого судового збору, яка в даному випадку становить 6 грн., повертається виключно за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до поданої ним заяви від 16.11.2018.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 );

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 18.09.2019.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна