Справа № 420/4029/19
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4029/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 25.04.2019р. про відмову в оформленні громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 22.03.2019р., зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити оформлення та видачу громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на постійне проживання в Україні, у зв`язку з досягненням 25-річного віку за заявою від 22.03.2019р.

Ухвалою суду від 23.07.2019р. відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив, що позивач є громадянином Республіки Азербайджан, якому 31.10.2011р. та рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області, на підставі Закону України «Про імміграцію» і дозволу на імміграцію в Україні йому було надано посвідку на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 безстроково. 22.03.2019р. позивач, за місцем реєстрації, звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київської області, в якій просив здійснити йому обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_1 у зв`язку з досягненням 25-річного віку. Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні та документи позивача було прийнято та надіслано запит до Головного управління ДМС в Одеській області, за місцем отримання іноземцем дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання та за інформацією наданою Головним управлінням ДМС в Одеській області було встановлено, що згідно даних баз Реєстру, іноземець не мав підстав для отримання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання. Державна міграційна служба України письмовою відповіддю № 8-4548/2-19 від 10.06.2019 р., наданою адвокату Габрєву В.В. на адвокатський запит№1441 від 31.05.2019р., повідомила, що ОСОБА_1 було відмовлено в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання у зв`язку із тим що за даними баз Реєстру, іноземець не мав підстав для отримання дозволу на імміграцію та оформлення посвідки на постійне проживання та матеріали міграційної справи громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 знаходяться в Головному управлінні ДМС в Одеській області. Таким чином, представник позивача вважає, що відповідачем у порушення приписів чинного законодавства не було здійснено громадянину Азербайджанської Республіки, ОСОБА_1 оформлення посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку з досягненням ним 25-річного віку за заявою від 22.03.2019р. та безпідставно відмовлено у видачі посвідки. Представник позивача, посилаючись на положення Закону України «Про імміграцію», Конституцію України та Порядок оформлення, видачі, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання зазначив, що позивачем було надано усі документи, визначені законодавством та сплачено необхідні платежі, жодних зауважень з боку відповідача до змісту чи до кількості доданих до заяви документів зазначено не було. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 25.04.2019р. про відмову в оформленні посвідки на постійне проживання в Україні, прийняте за результатом розгляду заяви від 22.03.2019р. та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити оформлення та видачу посвідки на постійне проживання в Україні.

11.09.2019р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи, призначеної на 12.09.2019р., за відсутності сторони позивача

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав викладених у відзиві від 12.08.2019р., зазначивши, що позивач просить скасувати рішення від 25.04.2019р., яке було прийнято Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області та підписане начальником управління - В.В. Гузь, а з боку ГУ ДМС України в Одеській області будь-яких дій до ОСОБА_1 вчинено не було. У зв`язку з викладеним, посилаючись на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення та те, що між позивачем та ГУДМС України в Одеській області відсутній предмет спору, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.09.2019р., яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 12.08.2019р. про заміну первісного відповідача на Центральне міжрегіональне управління ДМС у м.Києві та Київської області, оскільки це потягне за собою зміну територіальної підсудності адміністративної справи, що суперечить положенням ст.48 КАС України.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно дозволу на імміграцію №22/335311 від 27.10.2011р., виданого відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 дозволено постійне проживання в Україні на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про іміграцію» (а.с.134) та видано посвідку на постійне проживання (а.с.136).

Судом встановлено, що 22.03.2019р. позивач звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київської області (за місцем проживання позивача: АДРЕСА_1 (а.с.16) із заявою про здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Як вбачається з рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання №219243000 від 25.04.2019р., прийнятого Гузь В.В. - начальником Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київської області, ОСОБА_1 відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання (а.с.21).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2,3 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Згідно із рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року N 6-зп щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемлюють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

З урахуванням викладеного, дії суб`єкта владних повноважень є такими що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням визначених законом повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив та стан суб`єктивних прав та обов`язків особи.

Враховуючи вищевикладене та те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення та те, що Головним управлінням ДМС України не приймалось оскаржуване позивачем рішення від 25.04.2019р. та відповідно не порушувались права ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 16.09.2019р.

Суддя К.О. Танцюра

.