Справа № 458/452/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2019 року

Київ

справа №458/452/17

адміністративне провадження №К/9901/17831/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г., -

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Онишкевича Т.В., суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.) у справі № 458/452/17 за позовом ОСОБА_1 до Старосамбірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі - управління ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірними дії управління ПФУ та зобов`язати зарахувати їй до стажу працівника освіти період роботи на посаді вихователя гуртожитку Боринського середнього професійно-технічого училища № 78 та Боринського професійного ліцею народних промислів і ремесел з 02 листопада 1987 року по 31 вересня 2004 року, а також визнати неправомірними дії щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення.

Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій

Турківський районний суд Львівської області від 07 червня 2017 року позов задовольнив.

Визнав неправомірними дії управління ПФУ щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу працівника освіти періоду роботи на посаді вихователя гуртожитку з 02 листопада 1987 року по 31 вересня 2004 року Боринського середнього професійно-технічного училища № 78 і Боринського професійного ліцею народних промислів і ремесел та щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення.

Зобов`язав управління ПФУ зарахувати ОСОБА_1 роботу на посаді вихователя гуртожитку з 02 листопада 1987 року по 31 вересня 2004 року Боринського середнього професійно-технічного училища № 78 та Боринського професійного ліцею народних промислів і ремесел до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на посадах педагогічних працівників та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у зв`язку із призначенням пенсії за віком.

Постановив у разі невиконання управлінням ПФУ даної постанови добровільно протягом 10 днів із дня набрання даною постановою законної сили стягнути із управління ПФУ, а у разі відсутності коштів - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 десять місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 51 587 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) гривень.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що вихователь гуртожитку професійно-технічного закладу за посадою є педагогічним працівником, тобто працівником освіти, і робота на цій посаді має бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 27 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нову постанову, якою відмовив у задоволенні позову.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, зазначив, що відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191) та Переліку закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909), період роботи позивачки на посаді вихователя гуртожитку в період з 02 листопада 1987 року по 31 вересня 2004 року не може бути зарахований до відповідного спеціального стажу, а отже вона не має права на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена приписами пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та Порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У скарзі посилається на те, що відповідно до статті 45 Закону України від 10 листопада 1998 року № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту» (далі - Закон № 103/98-ВР) до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать, зокрема вихователі. Зазначає, що працювала на посаді, пов`язаній з навчальним процесом.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 жовтня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

ОСОБА_1 з 02 листопада 1987 року по 31 вересня 2004 року працювала на посаді вихователя гуртожитку Боринського середнього професійно-технічного училища № 78 та Боринського професійного ліцею народних промислів і ремесел, що стверджується записами у її трудовій книжці.

14 вересня 2016 року позивачка звернулася із заявою до управління ПФУ про призначення їй пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV.

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком в розмірі 5158,78 грн.

06 грудня 2016 року позивачка звернулася із заявою до управління ПФУ про виплату їй при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Однак відповідно до розпорядження від 05 грудня 2016 року управління ПФУ провело перерахунок-уточнення призначеної їй пенсії та відмовило у праві на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернулася до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком з 19 вересня 2016 року.

ОСОБА_1 з 02 листопада 1987 року по 31 вересня 2004 року працювала на посаді вихователя гуртожитку Боринського середнього професійно-технічного училища № 78 та Боринського професійного ліцею народних промислів і ремесел, що стверджується записами у її трудовій книжці.

14 вересня 2016 року позивачка звернулася із заявою до управління ПФУ про призначення їй пенсії відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком в розмірі 5158,78 грн.

06 грудня 2016 року позивачка звернулася із заявою до управління ПФУ про виплату їй при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Однак відповідно до розпорядження від 05 грудня 2016 року управління ПФУ провело перерахунок-уточнення призначеної їй пенсії та відмовило у праві на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що спір у цій справі виник щодо права позивача на грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, оскільки відповідач не зарахував період роботи позивачки на посаді вихователя гуртожитку, з огляду на те, що вказана посада не міститься в Переліку № 909.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону № 1788-ХІІ працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального трудового стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, мають право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» частини 1 статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом же 5 вказаного Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, з аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Переліком № 909 визначені посади в професійно-технічних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до якого не включено посаду вихователя гуртожитку.

Разом з цим, Переліком № 963 посада вихователя належить до категорії педагогічних працівників. А Переліком № 909 (зі змінами) встановлено, що вихователі мають право на пенсію за вислугою років. При цьому, незалежно від того, чи є такі заклади комунальними чи державними (примітка 2 Переліку № 909).

Відповідно до статті 45 Закону № 103/98-ВР до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, педагоги професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники фізичного виховання, керівники професійно-технічних навчальних закладів, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких пов`язана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу.

Відповідно до пункту 28 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1998 року № 1240, до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, педагоги професійного навчання, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, педагоги соціальні, керівники фізичного виховання, керівники професійно-технічних закладів, науково-методичних та навчально-методичних установ, їх заступники та інші працівники, діяльність яких пов`язана з організацією і забезпеченням навчально-виховного процесу.

За таких обставин, на думку колегії суддів, посада вихователя гуртожитку середнього професійно-технічного училища та професійного ліцею, на якій працювала позивач, відноситься до тих, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, а висновок суду апеляційної інстанції про те, що посада вихователя не може бути зарахована до відповідного спеціального стажу не ґрунтується на правильному розумінні норм права.

Тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що період роботи позивача, щодо якого виник спір, відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого статтею 55 Закону № 1788-ХІІ.

Встановивши у позивача право зарахування періоду роботи на посаді вихователя гуртожитку до спеціального педагогічного стажу, суд першої інстанції також правильно задовольнив позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача виплатити грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у зв`язку із призначенням пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України (в редакції, чинній станом на дату ухвалення рішення по справі) передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Суд першої інстанції, зазначаючи у судовому рішенні спосіб, строки і порядок його виконання відповідно до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), фактично змінив обраний відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення спосіб відновлення порушеного права - постановивши, що у разі невиконання управлінням ПФУ даної постанови добровільно протягом 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили слід стягнути із управління ПФУ грошову допомогу, а у разі відсутності коштів - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 десять місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 51 587 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) гривень.

Таким чином, суд першої інстанції, фактично допустив у резолютивній частині постанови можливість застосування альтернитивного способу захисту порушеного права ніж зобов`язання відповідача вчинити певні дії - виплатити грошову допомогу, шляхом стягнення цієї суми, зазначивши порядок і спосіб виконання судового рішення при застосуванні цього способу захисту порушеного права, що не відповідає положенню ч. 1 ст. 257 КАС України.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку у цій справі, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми права, тому постанову апеляційного суду слід скасувати повністю, а постанову Турківського районного суду Львівської області від 07 червня 2017 року залишити в силі у частині задоволення позову, проте скасувати у частині визначення способу виконання судового рішення.

Відповідно до статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року скасувати.

Постанову Турківського районного суду Львівської області від 07 червня 2017 року змінити шляхом виключення з її резолютивної частини абзацу четвертого: «В разі невиконання Старосамбірським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Львівської області даної постанови добровільно протягом 10 днів із дня набрання даною постановою законної сили стягнути із Старосамбірського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, а у разі відсутності коштів - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 десять місячних пенсій станом на день її призначення в сумі 51 587 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) гривень».

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко