Справа № 500/1219/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1219/19

09 вересня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Дерех Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Бачинський І.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнати протиправною діяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із приводу ненадання відповіді на звернення позивача: 1) чому та з яких підстав у пенсійній справі №3690 до цього часу знаходиться грошовий атестат №21 від 08.10.1997 року, до якого є внесеними завідомо неправдиві відомості; 2) чому у пенсійній справі №3690 на ім`я позивача відсутні первинні документи; 3) на підставі якого документу відповідач зупинив на п`ять місяців дію Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року за №1294; 4) яким нормативним документом керувався відповідач, повертаючи раніше складені довідки про нараховане пенсійне забезпечення в Управління МВС України в Тернопільській області, чи була по цьому питанню з Кабінету Міністрів України телефонограми чи інша вказівка, - та зобов`язати виконати дане звернення; стягнути моральну шкоду у розмірі 500000 грн. 00 коп.

Позов обґрунтований тим, що 18.02.2019 року позивач направив відповідачу звернення про отримання інформації. Позивач вважає, що надання відповіді на вказані у зверненні питання пов`язані із нарахуванням і виплатою йому заниженого пенсійного забезпечення призначеного наказом в.о. начальника УМВС України в Тернопільській області від 08.10.1997 року. Однак, на думку позивача, в отриманій позивачем відповіді з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.03.2019 року за № 202-О-11 відповідач зазначив вимоги чинного законодавства, а по суті звернення відповіді так і не надав, а також не вжив відповідних заходів, направлених на поновлення прав позивача. Позивач також зазначив, що ним було направлено 16 звернень в правоохоронні і адміністративні органи, таким чином, просить оцінити моральні збитки в розмірі 500000 грн.00 коп.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві щодо безпідставності долучення до пенсійної справи №3690 грошового атестату №21, виданого 08.10.1997 року УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_1., відсутності первинних документів у цій пенсійній справі та зупинення відповідачем на п`ять місяців дії Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року, є безпідставними та необґрунтованими. Тому, позов відповідач не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник відповідача також подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що за даними системи електронного документообігу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , за період з 07.03.2007 року по 28.02.2019 року, позивачем на адресу Головного управління 7 письмових звернень з питань пенсійного забезпечення, з них 5 щодо перерахунку пенсії, та 2 з питань, що стосуються отримання довідки та інших матеріалів. Всі зазначені звернення позивача зареєстровані на реєстраційно-контрольних картах у день їх надходження до Головного управління.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 17.07.2019 року о 11:00 год.

17.07.2019 року у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 09.09.2019 року о 11:30 год.

09.09.2019 року позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позов повністю, з мотивів. наведених у позовній заяві та уточненнях до позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні повністю, з мотивів, наведених у відзиві на позов, письмових поясненнях. У судовому засіданні зазначив, що на момент подання позивачем заяви в Головному управлінні Пенсійного фонду України була відсутня пенсійна справа позивача, таким чином відповідь на заяву позивача в частині надати не було можливості. На даний час пенсійна справа позивача перебуває в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Судом встановлено, що 18.02.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив надати обґрунтовані відповіді на наступні питання:1) чому у моїй пенсійній справі №3690 знаходиться підроблений грошовий атестат №21 від 08.10.1997 року, який до цього часу не є легітимним і нарахування моєї пенсії проходить по зменшеним показникам, 2)чому у пенсійній справі №3690 на ім`я позивача відсутні первинні бухгалтерські документи, 3) по якому документу відповідач зупинив на п`ять місяців дію Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року за №1294, 4) яким нормативним документом керувався відповідач, повертаючи раніше складені довідки про перерахунок пенсії в Управління МВС України в Тернопільській області, адже ці міністерства є окремими і рівноцінними, чи була по цьому питанню з Кабінету Міністрів України телефонограми чи інша вказівка.

У відповідь на вказану заяву Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області надіслано лист від 11.03.2019 року №208/О-11.

Вважаючи діяльність відповідача протиправною із приводу ненадання відповіді на звернення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що відповідно до частини другої ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 5 Закону містить вимоги до звернень, які адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Таким чином, суд вважає, що законодавець передбачив вичерпний перелік вимог до звернення громадян, що не підлягає широкому трактуванню.

Відповідно до частини 1 ст. 15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною третьою статті 15 Закону встановлено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до частини 1 ст. 18 Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, у тому числі, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Частиною першою статті 20 Закону передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як вбачається з даної адміністративної справи, заява позивача від 18.02.2019 року містить усі необхідні реквізити, тобто, за своїм змістом відповідає вимогам Закону України "Про звернення громадян".

Зі змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформленої листом від 11.03.2019 року №208/О-11 слідує наступне.

На питання за №1 та № 2 відповідачем було вказано, що на виконання ухвали слідчого -судді Тернопільського міськрайонного суду від 20.11.2018 року у справі №607/22972/18, пенсійна справа позивача вилучена старшим слідчим СУ ГУНП України в Тернопільській області П`єх І.А., таким чином, на даний час надати оцінку наявним у пенсійній справі позивача документам немає змоги.

Отже, на думку суду, відповідач з об`єктивних причин не міг надати відповідь на заяву позивача в частині пунктів запитань №1 та №2.

В той же час, як слідує з відповіді відповідача, оформленої листом №208/О-1 від 11.03.2019 року, за змістом запитань за пунктами №3 та №4, суд вважає, що відповідачем надана обґрунтована відповідь.

З огляду на наведене, на думку суду, суб`єкт владних повноважень у спірному випадку діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовна вимога щодо визнання діяльності протиправною до задоволення не підлягає.

При цьому, при прийнятті рішенні по суті, суд приймає до уваги твердження сторони відповідача, що на даний час пенсійна справа позивача знаходиться у відповідача. Зазначений факт, на думку суду, дає можливість відповідачу надати обґрунтовану відповідь на звернення позивача по всіх пунктах, що викладені у зверненні.

Частиною четвертою ст.245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, у спірному випадку суд вважає, що належним способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.02.2019 року та надати відповідь, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. На підставі ч.1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В спірному випадку заявлена позивачем позовна вимога про стягнення моральної шкоди не підтверджена жодним доказом, що свідчить про недоведеність понесення позивачем моральних страждань.

Отже, в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

У відповідності до частини першої та частини другої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (м.Тернопіль. Майдан Волі, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. № НОМЕР_1 ) від 18.02.2019 року та надати відповідь, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

3.У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.