Справа № 560/2148/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2148/19
РІШЕННЯ

іменем України

12 вересня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА400000/2019/001352/2 від 25.04.2019.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що митним органом не наведено, які саме складові митної вартості товару не підтверджуються документально та з яких саме підстав неможливе їх обчислення.

Ухвалою від 12.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (арк. спр. 2-3).

30.07.2019 до суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, зокрема, що за результатом опрацювання згенерованого АСАУР ризику щодо невідповідності заявленої декларантом вартості транспортного засобу вартості ідентичних товарів встановлено, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності, які ставлять під сумнів достовірність заявленої вартості автомобіля, а саме:

- документи, подані до митного оформлення, містять ознаки взаємозалежності продавця і покупця, що впливає на заявлений Декларантом рівень митної вартості, а саме: продавцем вказаного автомобіля є ОСОБА_2 , а покупцем ОСОБА_3 . Проте ціна придбання автомобіля (1200 євро) та визначена експертом його вартість (1511,6 євро) є значно нижчими, ніж рівень вартості ідентичних моделей того ж року з врахуванням фізичних характеристик. Для прикладу: згідно сайту mobile.de ціна ідентичної моделі автомобіля в робочому стані складає 1690-3300 Євро; згідно сайту autoscout24 .com - 2500-3500 Євро;

- до митного оформлення не надано жодного документа, який підтверджував би факт оплати за автомобіль (банківського платіжного документа, квитанції, чека тощо), що не відповідає вимогам пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 МКУ;

- згідно довідки про транспортні витрати від 25.04.2019 б/н вартість транспортування складає 63 Євро. При цьому, вартість страхування при знятті автомобіля з обліку в Німеччині складає близько 80 євро. Таким чином, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, передбачених статтею 368 МКУ та частиною 10 статті 58 МКУ, а саме вартості страхування;

- копія митної декларації від 18.04.2019 №MRN 19DЕ28E0 не містить відомостей щодо вартості автомобіля;

- згідно витягу із спеціалізованого програмно-інформаційного комплексу SCHWAСКЕ вартість продажу цього транспортного засобу в Європі з врахуванням комплектації та характеристик у 2019 році складає 3013 Євро, що і було зазначено системою АСАУР, що не відповідає інформації щодо вартості з аналогічного витягу, наданого експертом із висновком від 25.04.2019 №1271. Згідно цього витягу визначено вартість на підставі середньостатистичної ціни продажу, яка складає 1440 Євро, при цьому використано паперовий довідник «Superschwacke» за 2017 рік (сторінка 552), у якому на вищезазначеній сторінці відсутня ціна 1440 Євро (арк. спр. 61-71).

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

18.04.2019 між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі -продажу автомобіля Рeugeot, модель 1007, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Вартість автомобіля визначена в розмірі 1200 євро, та зазначено у п.X договору, що продавець отримав від покупця ціну покупки у зазначеній сумі (арк. спр. 9-11).

Вартість транспортного засобу згідно рахунку-фактури від 18.04.2019 також становить 1200 Євро (арк. спр. 35-36).

Згідно митної декларації №UA400030/2019/016394 (далі - МД) до Хмельницької митниці ДФС було подано до митного оформлення «Легковий автомобіль марки PEUGEOT, модель 1007, ідентифікаційний номер/номер кузова НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія за документами виробника - 4; призначення - пасажирський (для перевезення людей), тип двигуна бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1587 см.куб., бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2006, модельний рік виготовлення 2006. Виробник - PEUGEOT. Торговельна марка - PEUGEOT» (арк. спр. 57-58).

При цьому автомобіль заявлено декларантом за другорядним (резервним) методом визначення вартості (графа 43 МД - 6), за рівнем вартості 1574,6 євро (з яких вартість автомобіля 1511,6 євро, згідно висновку експерта від 25.04.2019 №1271, а також 63 євро витрат на транспортування, згідно калькуляції транспортних витрат б/н від 25.04.2019) (арк. спр. 42-48).

25.04.2019 митним органом, у зв`язку із спрацюванням АСАУР, відповідно до ч.3 ст.53 МК України для підтвердження правильності визначення митної вартості запропоновано надати додаткові документи, однак декларантом вказано про відсутність можливості надання таких (арк. спр. 33-34).

Хмельницькою митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості від 25.04.2019 №UА400000/2019/001352/2. Підставою його прийняття вказано неподання до митного оформлення документів, які підтверджують вартість товарів у відповідності до вимог ч.3 ст.368 МК України. У митного органу наявні докази недостовірності заявленої фактурної вартості товарів та складових вартості, передбачених статтею 368 МКУ, вартість даного товару нижча вартості ідентичних товарів, яка складає 3013 EUR. Визначено код МВВ митного органу - 6, загальну сума - 3013 євро (арк. спр. 29-30).

25.04.2019 Хмельницькою митницею ДФС було складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА400030/2019/01485 з таких причин: неподання до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог п.3 cт.53 МКУ (арк. спр. 56).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно з ч. 1-3 статті 57 Митного кодексу України (далі - МК України), визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.64 МК України (Резервний метод) у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Згідно з ч. 1, 6 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 статті 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України (частина 2 ст. 368 МК України).

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (частина 4 ст. 368 МК України).

Отже, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим витребувати митниця має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Позивач надав наявні у нього документи, що підтверджують вартість легкового автомобіля (договір купівлі-продажу, рахунок-фактуру) та визначену ним митну вартість (висновок експерта та калькуляцію транспортних витрат).

Відповідач поставив під сумнів митну вартість товару, а саме вартість автомобіля, через, зокрема, ознаки взаємозалежності продавця і покупця, а також відсутності інформації щодо вартості страхування.

Однак на підставі досліджених письмових доказів суд зазначає, що достовірність поданих позивачем документів не спростована відомостями від уповноважених органів, зокрема, що такі є недостовірними (фіктивними). Посилання відповідача про незазначення вартості страхування є лише припущенням, та таким, що не може достовірно свідчити про таку обставину. У постанові Верховного Суду від 13.02.2018 по справі №803/1112/17 вказано, що у разі, якщо митниця стверджує, що страхування все-таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого автомобіля ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Суд також звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 по справі №809/1884/16, згідно з якою посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Тому посилання відповідача щодо відсутності у митній декларації від 18.04.2019 №MRN 19DЕ28E0 (з країни-експортера Німеччина, арк. спр. 12-13) відомостей щодо вартості автомобіля є безпідставними.

Щодо доводів відповідача про відсутність документів, що підтверджують оплату товару, суд зазначає наступне. У договорі купівлі-продажу, складеному між продавцем та позивачем та підписаному ними, вказано про сплату покупцем коштів у сумі 1200 євро.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 23 липня 2019 року по справі №1140/3242/18 вказано, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого автомобіля ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Суд погоджується з тим, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо використаної відповідачем при коригуванні митної вартості ціни з програмно-інформаційного комплексу SCHWACKE (3013 євро, арк. спр. 76-77), то суд зазначає, що така оцінка була здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану автомобіля, який, як свідчить висновок експертного товарознавчого дослідження (арк. спр. 46), містить технічні ушкодження внаслідок експлуатації (зокрема, вказано, що КТЗ має складові частини, які потребують ремонту. Сліди підтікання олив та пального; підвищена димність і шумність двигуна; пошкодження ЛФП, забруднення сидінь, салону).

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2019 року по справі №1140/3242/18 зазначено, що оскільки поданий на митне оформлення транспортний засіб є уживаним та інформація про технічний стан останнього за наслідками відповідної експертизи не подавалась для оцінки програмним комплексом SCHWACKE, відсутні підстави вважати, що зазначена у витязі інформація щодо вартості автомобіля є об`єктивною.

Крім цього, відповідач сам вказує про вартість ідентичних моделей транспортного засобу того ж року - від 1690 до 3500 євро.

Отже, застосування відповідачем в даному випадку інформації з програмного комплексу SCHWACKE в якості визначення вартості автомобіля є безпідставним. Таким чином, суду не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у визначений ним спосіб.

Крім цього суд зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі №809/784/16 (адміністративне провадження №К/9901/17149/18).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд, з урахуванням згаданих правових позицій Верховного Суду, дійшов висновку, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при прийнятті рішення про коригування митної вартості №UА400000/2019/001352/2 від 25.04.2019, тому позов задовольняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 768,40 грн. судового збору за подання позовної заяви, тому такі витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА400000/2019/001352/2 від 25.04.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці ДФС.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 вересня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Хмельницька митниця ДФС (вул. Пілотська, 2, м.Хмельницький, Хмельницька область,29001 , код ЄДРПОУ - 39423132)

Головуючий суддя А.І. Петричкович