Справа № 320/986/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/986/19 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Пилипенко О.Є.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати бездіяльність виконавчого комітету Білоцерківської міської ради по створенню комісії та прийняття рішення на предмет придатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та визнати відмову в прийнятті рішення протиправною;

- зобов`язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради прийняти рішення відповідно до акту огляду житлового будинку від 28 вересня 2018 року щодо не придатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

09 вересня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, в якому відповідач повністю підтримує рішення суду першої інстанції.

Разом із відзивом, відповідачем подано клопотання про розгляд справи за його участі.

Щодо заявленого відповідачем клопотання, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю сторін у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26.02.2018 Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС в Київській області винесено податкове повідомлення-рішення, яким позивача зобов`язано сплатити податок на нерухоме майно, а саме будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що 17.04.2018 укладено договір дарування частки житлового будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , предметом договору була 1/2 частка житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під АДРЕСА_2 .

02.05.2018 позивач із заявою звернувся до міського голови Білоцерківської міської ради щодо перевірки та встановлення факту непридатності для проживання будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 .

23.06.2018 позивачу була надана письмова відповідь працівниками Департаментом житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, в якій зазначено, що будинок за адресою АДРЕСА_3 , відноситься до приватного житлового фонду, та не підпадає під дію Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживанні. Також зазначено, що з метою фіксування факту відповідності (не відповідності) вказаного житлового будинку санітарним і технічним вимогам, а також визнання його придатним (непридатним) для проживання, необхідно звернутись в ліцензовану проектну організацію, яка надасть відповідний висновок.

24.09.2018 позивач повторно звернувся із заявою до Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, в якій просив направити комісію Департаменту для складання акту технічного стану будинку.

У зв`язку із зверненням позивача його заяву від 24.09.2018 розглянуто 28.09.2018 шляхом виїзду представниками Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради на АДРЕСА_3 , для огляду житлового будинку за адресою АДРЕСА_2

Виїздом на місце проведення огляду вище зазначеного житлового будинку, встановлено: двоповерховий житловий будинок за адресою АДРЕСА_5 році, загальна площа - 637,50 м2, житлова площа - 84,1 м2, стіни будинку - цегляні, фундамент - з/бетонні блоки, перекриття - залізобетонні плити, покрівля - металевий профіль, вікна - метало-пластикові. Будинок підключений до мереж водопостачання, електропостачання, газопостачання. В даному житловому будинку не виконанні внутрішні оздоблювані роботи, монтажні роботи з облаштування внутрішніх інженерних мереж та сантехнічного обладнання, про що складено акт огляду житлового будинку.

Після цього позивач звернувся 25.10.2018 до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з проханням перерахувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Податковий орган надав відповідь позивачу листом від 05.11.2018, що перерахувати податок зможе лише у випадку, якщо даний акт буде затверджений рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради.

21.11.2018 позивач знову звернувся до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради з проханням затвердити акт і надати рішення.

22.12.2018 відповідач надав відповідь на вищевказане звернення, де зазначалось, що органи місцевого самоврядування обстежують лише державний і громадський житловий фонд. Також зазначено, що комісією у складі представників Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської ради було встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 , співвласником якого є громадянин ОСОБА_3 , відноситься до приватного житлового фонду. А відтак виконавчий комітет Білоцерківської міської ради не має жодних підстав для винесення рішення про визнання непридатним для проживання приватного житлового будинку по АДРЕСА_3 .

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що відповідач не має жодних законних підстав для прийняття рішення про визнання непридатним для проживання приватного житлового будинку по АДРЕСА_3

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 року №189 затверджено Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання (чинне на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення, жилі будинки державного і громадського житлового фонду

підлягають плановому суцільному обстеженню з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам.

Згідно п.3 Положення непридатними для проживання обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби, а саме жилі будинки державного і громадського фонду.

Відповідно до п. 6 Положення, для обстеження стану жилих будинків, зазначених в абзаці другому пункту 5 цього Положення, виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів призначає комісію. Відповідно до пп. б п. 7 Положення, комісія виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів обстежує стан жилого будинку (жилого приміщення) та складає акт за формою, що встановлюється Міністерством житлово-комунального господарства УРСР.

Відповідно до п. 8 Положення, виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів розглядає подані комісією матеріали і приймає рішення щодо придатності жилого будинку (жилого приміщення) для проживання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 , співвласником якого є позивач, відноситься до приватного житлового фонду, відтак на нього не поширюється дія Положення.

Суд першої інстанції визначив, що оскільки згідно з Положенням плановому обстеженню підлягають жилі будинки державного і громадського фонду, то відповідач не має жодних законних підстав для прийняття рішення про визнання непридатним для проживання приватного житлового будинку позивача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 Закону України № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах народовладдя, законності, гласності, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб.

Статтею 30 вищевказаного Закону визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку.

Так, відповідно до пп. 2 п. б) ст. 30 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема: здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв`язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об`єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об`єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об`єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства.

Відтак, колегія суддів наголошує, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» відповідач як виконавчий орган міської ради наділений повноваженнями щодо контролю за технічним станом будинків як нерухомого майна усіх форм власності.

Судом першої інстанції було залишено поза увагою Закон України «Про місцеве самоврядування», який виданий пізніше ніж Положення, та яким відповідно до Конституції України визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, що потягло за собою помилковий висновок щодо відсутності відповідних повноважень у Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2018 позивач звернувся із заявою до Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, в якій просив направити комісію Департаменту для складання акту технічного стану будинку (а.с. 11).

В подальшому, на підставі вищевказаного звернення позивача, який є власником ? житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , представниками Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради виїздом на місце проведено огляд вищезазначеного житлового будинку.

За результатами огляду складено акт огляду житлового будинку від 28 вересня 2018 року (а.с. 12). Так, актом встановлено наступне:

двоповерховий житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 2006 році, загальна площа - 637,50 м2, житлова площа - 84,1 м2, стіни будинку - цегляні, фундамент - з/бетонні блоки, перекриття - залізобетонні плити, покрівля - металевий профіль, вікна - метало-пластикові. Будинок підключений до мереж водопостачання, електропостачання, газопостачання. В житловому будинку не виконанні внутрішні оздоблювані роботи, монтажні роботи з облаштування внутрішніх інженерних мереж та сантехнічного обладнання.

Акт підписано уповноваженими представниками Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради Савченко О.І., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

З огляду на вищевикладені обставини, а саме: проведення відповідачем виїзного обстеження та складення за його результатами відповідного Акту від 28.09.2018, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Білоцерківської міської ради по створенню комісії та прийняття рішення на предмет придатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача прийняти рішення відповідно до акту огляду житлового будинку від 28 вересня 2018 року щодо не придатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п. 8 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів розглядає подані комісією матеріали і приймає рішення щодо придатності жилого будинку (жилого приміщення) для проживання.

Так, зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, вбачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

При цьому, зазначена позовна вимога є саме втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів наголошує, що суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень щодо надання оцінки відповідним обставинам та прийняття певного рішення, яке відноситься виключно до компетенції відповідача.

Разом з тим, у рішенні від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Крім того, у рішенні від 10.04.2008 р. по справі «Вассерман проти Росії» Європейський суд з прав людини також наголосив на тому, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог та принципу розподілу влади, колегія суддів вважає за необхідне у даному випадку зобов`язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради на підставі акту огляду житлового будинку від 28 вересня 2018 року прийняти відповідне рішення щодо придатності чи непридатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, апеляційний суд зазначає, що саме такий спосіб захисту порушених прав та законних інтересів позивача є ефективним та доцільним за даних обставин.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради на підставі акту огляду житлового будинку від 28 вересня 2018 року прийняти відповідне рішення щодо придатності чи непридатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Повний текст постанови складено 12.09.2019.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді О.Є. Пилипенко,

А.Ю. Кучма