Справа № 340/1599/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/1599/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що у червні 2015 року вона отримала від відповідача дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, яка знаходиться в садівницькому товаристві. На підставі цього дозволу за замовленням позивачки було розроблено проект землеустрою, який після його погодження в установленому законом порядку та реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:7305 був поданий на затвердження до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області. Однак відповідач неодноразово відмовляв позивачці у затвердженні проекту землеустрою, посилаючись на його недоліки, востаннє - листом від 19.06.2019 року. Позивачка стверджує, що компетенція ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на стадії розгляду поданого на затвердження проекту землеустрою полягає лише у наданні земельної ділянки, а відмова у затвердженні проекту землеустрою з підстав, що ґрунтуються на недоліках змісту, форми, завдань та положень проекту, за умови наявності позитивного висновку про його погодження, є протиправною. У зв`язку з цим позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, яке викладено у листі від 19.06.2019 року, яким їй відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,0684 га, яка розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (кадастровий номер :02:000:7305);

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою щодо відведення їй у власність цієї земельної ділянки.

Позивачка також просила суд зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою судді від 16.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за цим позовом та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області листом №Г-5114/0-2699/0/17-19 від 19.06.2019 року повідомило позивачку про невідповідність поданого нею проекту землеустрою вимогам законів та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів, тож цей лист-відповідь не є рішенням, а є формою обміну інформацією, в якій вказано на недоліки проекту та необхідність їх усунення, як умови подальшого затвердження цього проекту. Стверджуючи, що повноваження відповідача щодо затвердження проекту землеустрою є дискреційними, представник відповідача, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі №П/811/601/18, просила суд у задоволенні позову відмовити.

Позивачка подала відповідь на відзив, у якій наполягала на задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що його не погоджено в порядку, установленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Відповідач правом подачі заперечень не скористався.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 як член садівницького товариства "Дніпро-2" ЗАТ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" у серпні 2014 року звернулася до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0840 га садів для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (АДРЕСА_3 СТ "Дніпро-2" ЗАТ "Об`єднання Дніпроенергобудпром" - за межами населеного пункту). (а.с. 64)

Наказом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №11-571/21-15-СГ від 19.06.2015 року позивачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту). Орієнтовний розмір земельної ділянки 0,0840 га, у тому числі: 0,0840 га - багаторічні насадження-сади, земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, з цільовим призначенням - для ведення садівництва (код класифікатора видів цільового призначення земель - 01.05). (а.с. 65)

За замовленням позивачки ФОП ОСОБА_2 на виконання умов договору №48-2/тд від 23.06.2015 року виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0684 га у власність шляхом безоплатної передачі ОСОБА_1 для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності (землі запасу) за межами населених пунктів на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. (а.с. 58 - 103)

Розроблений проект землеустрою був погоджений управлінням Держземагенства у Світловодському районі Кіровоградської області, про що складено висновок №198 від 27.08.2015 року. (а.с. 18 )

Сформована за цим проектом землеустрою земельна ділянка 09.09.2015 року зареєстрована управлінням Держземагенства у Світловодському районі Кіровоградської області у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :02:000:7305. (а.с. 21- 25)

Позивачка неодноразово зверталася до відповідача із заявами про затвердження вказаного проекту землеустрою, однак листами №ДС-31-11-0.31-11239/22-15 від 17.12.2015 року, №Г-7350/0-4369/0/6-16 від 18.05.2016 року, №Г-21875/0-748/0/6-17 від 25.01.2017 року, №Г-5323/0-3908/0/6-17 від 30.03.2017 року, №Г-12413/0-8262/0/6-17 від 26.06.2017 року, №Г-18342/0-12387/0/6-17 від 20.09.2017 року, №Г-24450/0-17/0/17-18 від 04.01.2018 року, №Г-2550/0-1976/0/17-18 від 22.03.2018 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовляло позивачці у його затвердженні, висуваючи зауваження щодо його невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. (а.с. 26 - 36)

У червні 2019 року ОСОБА_1 знову подала проект землеустрою на затвердження до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області разом із відповідною заявою. Вказана заява з додатками зареєстрована в ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області 07.06.2019 року за №Г-5114/0/16-19. (а.с. 110 - 112, 58 - 103)

Відповідач листом №Г-5114/0-2699/0/17-19 від 19.06.2019 року повідомив позивачку про відсутність правових підстав для задоволення цієї заяви, пославшись на неусунення зауважень до проекту землеустрою, зазначених у листі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №Г-2550/0-1976/0/17-18 від 22.03.2018 року, а саме: долучити графічні матеріали, у тому числі з нанесенням прибережної захисної смуги водного об`єкта та природних контурів, з якими збігаються межі земельної ділянки, відповідно до статті 60 Земельного кодексу України, статті 88 Водного кодексу України; перелік обмежень у використанні земельної ділянки згідно проекту землеустрою суперечить висновку відділу регіонального розвитку містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Світловодської районної державної адміністрації від 05.08.2015 року №б/н. (а.с.37, 114)

Не погоджуючись з таким рішенням, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи вказаний спір, суд виходив з того, що згідно з частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 ЗК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 116 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у статті 121 ЗК України. Відповідно до частини 1 цієї статті громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Згідно з частинами 1, 3 статті 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 ЗК України.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 8 статті 118 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина 10 статті 118 ЗК України).

Статтею 50 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Відповідно до частин 6, 18 статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України "Про землеустрій"; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.

За правилами частин 1, 4, 5, 6 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені статтею 122 ЗК України.

Згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до цього Положення Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області.

Згідно з цим Положенням Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення).

Відтак, до повноважень відповідача, як територіального органу Держгеокадастру, належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Кіровоградської області, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України.

Відповідач, відмовляючи листом №Г-5114/0-2699/0/17-19 від 19.06.2019 року у затвердженні проекту землеустрою, послався на його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Як вказав Верховний Суд у постанові 11.12.2018 року у справі №806/862/17, системний аналіз норм земельного законодавства дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми статті 118 ЗК України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Отже, зауваження відповідача щодо недоліків проекту землеустрою, висловлені у листі №Г-5114/0-2699/0/17-19 від 19.06.2019 року, з огляду на висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №198 від 27.08.2015 року, наданий управлінням Держземагенства у Світловодському районі Кіровоградської області, є безпідставними, а його відмова у затвердженні цього проекту суперечить частині 9 статті 118 Земельного кодексу України.

Суд, перевіривши правомірність оскарженого рішення відповідача та надавши правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, прийшов до висновку, що відповідач, відмовляючи у затвердженні поданого ОСОБА_1 проекту землеустрою з мотивів, наведених у листі №Г-5114/0-2699/0/17-19 від 19.06.2019 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій", без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому позов про визнання вказаної відмови протиправною слід задовольнити.

Воднораз, суд не вбачає підстав для скасування цієї відмови, про що просить позивачка, оскільки цей документ не є розпорядчим актом, не породжує для позивачки правові наслідки у вигляді встановлення для неї обов`язків чи покладення на неї відповідальності, які б потрібно було нівелювати.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 року у справі №825/602/17, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Аналіз норм статті 118 ЗК України свідчить, що у спірних правовідносинах, які виникли на стадії затвердження погодженого проекту землеустрою, повноваження відповідача не є дискреційними. Посилання відповідача на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.11.2018 року у справі №П/811/601/18, суд відхиляє, оскільки він сформульований щодо інших правовідносин - а саме з приводу повноважень на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність та не стосується спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставною відмовою відповідача у затвердженні вже розробленого проекту землеустрою.

Суд установив, що позивачка, дотримавшись усіх передбачених земельним законодавством вимог та процедур, подала розроблений та погоджений проект землеустрою до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області для його затвердження, але відповідач безпідставно відмовив у затвердженні цього проекту. У ході судового розгляду справи відповідач не спростував наявність у позивачки права на отримання земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації та не навів будь-яких фактів, які свідчать про невиконання нею умов, визначених законом та необхідних для прийняття рішення про передачу відведеної земельної ділянку їй у власність. Відтак, суд вважає, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання відповідача прийняти рішення на її користь, що відповідає повноваженням суду, передбаченим частиною 4 статті 245 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини 9 статті 118 ЗК України затвердження проекту землеустрою здійснюється шляхом прийняття органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності, відповідного рішення, яким також земельна ділянка надається у приватну власність.

Відтак, суд прийшов до висновку про задоволення позову у цій частині та зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про затвердження поданого ОСОБА_1 проекту землеустрою та про передачу земельної ділянки їй у власність.

Щодо клопотання позивачки про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 статті 372 КАС України).

Відповідно до частин 1, 8 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З огляду на з`ясовані у даній справі обставини та визначений судом спосіб захисту прав позивачки, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з цим позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с. 52), які, зважаючи на задоволення позову, слід стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, ) задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, викладену у листі №Г-5114/0-2699/0/17-19 від 19.06.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення про затвердження поданого ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:7305, що розташована на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, та про передачу її у власність ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 768, 40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш