Справа № 560/1645/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1645/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

12 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.03.2019 за № 8 щодо відмови в переведенні на пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 50% пенсії ОСОБА_2 .

Також, позивач просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 в розмірі 50 відсотків його пенсії, яку він отримував на день смерті, та виплатити її з часу звернення за призначенням такої пенсії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.07.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.03.2019 № 8 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію в разі втрати годувальника згідно заяви від 07.03.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію в разі втрати годувальника, виходячи з розміру 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 з 07.03.2019.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та надав неповну оцінку доказам наявним в матеріалах справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, копією Військового білету серії НОМЕР_1 від 03.05.1974 стверджено дату народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.08.1976 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружилися 08.08.1976, про що зроблено запис №14. Прізвище дружини після укладення шлюбу - Возна . Дата народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 51 років (а.с.8).

Відповідно до Протоколу 561 від 19.04.2016 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 15.04.2016 (а.с.22).

Згідно з рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16.01.2019 по справі №683/1571/18 (2-о/683/8/2019) (далі - Рішення суду від 16.01.2019), яке набрало законної сили 18.02.2019, заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2000 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

07.03.2019 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою, в якій просила перевести її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника (а.с.52).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.03.2019 (в рішенні помилково зазначено дату 15.03.2018) № 8, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника згідно заяви від 07.03.2019 у зв`язку з розбіжністю в даті народження годувальника та неможливістю зарахування страхового стажу годувальника для розрахунку пенсії (а.с.43).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.04.2019 №11034/03 позивача повідомлено, що в електронній пенсійній справі та трудовій книжці зазначена дата народження ОСОБА_2 08.12.1955, а у військовому квитку та у рішенні Старокостянтинівського районного суду від 16 січня 2019 року - 02.12.1055. Згідно вищезазначених документів до страхового стажу померлого годувальника можливо зарахувати лише період проходження військової служби, оскільки дата народження в військовому квитку співпадає з датою народження, зазначеної в рішенні суду. Підстави для призначення пенсії як члену сім`ї померлого пенсіонера незалежно від наявного страхового стажу відсутні, оскільки дата народження, в електронній пенсійній справі не відповідає даті народження зазначеній в рішенні суду (а.с.51).

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що в матеріалах пенсійної справи наявна копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.08.1976, якою стверджено укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також дату народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30).

Крім цього, позивачем надано до пенсійного органу Рішення суду від 16.01.2019, в якому встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік заявниці - ОСОБА_2 , з яким заявниця проживала у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1976 по АДРЕСА_1 . З 2000 року заявниця не працювала за станом здоров`я, тому була на утриманні свого чоловіка. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними заявниці; копією свідоцтва про шлюб; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копією трудової книжки ОСОБА_1 Вирішено встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2000 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не витребовувало будь-яких документів від установ чи організацій для встановлення дати народження ОСОБА_2 , та визначення чи позивач перебувала на утриманні у померлого ОСОБА_2 , тоді як ОСОБА_1 надала належні документи, що стверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Таким чином, судом встановлено, що позивач має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та подала відповідну заяву про переведення її на цей вид пенсії з дотриманням вимог передбачених Законом № 1058-IV та Порядку №22-1, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.03.2019 № 8, яким відмовлено позивачу в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, є протиправним, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється частково.

Колегія суддів погоджується з кінцевим висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як передбачено ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ст.36 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та закріплено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євро інтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Як передбачено ч.1 ст.37 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається члену сім`ї померлого годувальника, для якого допомога померлого годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування, але який (члену сім`ї померлого) й сам одержував пенсію, за наявності бажання, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. При цьому, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа.

Постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок).

Згідно з п.2.8. Порядку поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

За приписами ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п.1.7 Порядку днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

В свою чергу, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.04.2019 №11034/03 позивача повідомлено, що в електронній пенсійній справі та трудовій книжці зазначена дата народження ОСОБА_2 08.12.1955, а у військовому квитку та у рішенні Старокостянтинівського районного суду від 16 січня 2019 року - 02.12.1055. Згідно вищезазначених документів до страхового стажу померлого годувальника можливо зарахувати лише період проходження військової служби, оскільки дата народження в військовому квитку співпадає з датою народження, зазначеної в рішенні суду. Підстави для призначення пенсії як члену сім`ї померлого пенсіонера незалежно від наявного страхового стажу відсутні, оскільки дата народження, в електронній пенсійній справі не відповідає даті народження зазначеній в рішенні суду.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції та встановлено з матеріалів справи, в матеріалах пенсійної справи наявна копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.08.1976, якою стверджено укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також дату народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачем надано до пенсійного органу Рішення суду від 16.01.2019, в якому встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік заявниці - ОСОБА_2 , з яким заявниця проживала у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1976 по АДРЕСА_1 . З 2000 року заявниця не працювала за станом здоров`я, тому була на утриманні свого чоловіка. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними заявниці; копією свідоцтва про шлюб; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копією трудової книжки ОСОБА_1 Вирішено встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2000 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1, зокрема, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

В порушення зазначених вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не витребовувало будь-яких документів від установ чи організацій для встановлення дати народження ОСОБА_2 , та визначення чи позивач перебувала на утриманні у померлого ОСОБА_2 , тоді як ОСОБА_1 надала належні документи, що стверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що з трудової книжки НОМЕР_4 (а.с.45) ОСОБА_2 , можливо встановити, що він працював до ІНФОРМАЦІЯ_3 на підприємстві ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" в подальшому ВАТ "Алчевський металургійний комбінат". Аналогічну інформацію можна встановити з форми ОК-5 (а.с.47) індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Крім того, з копії трудової книжки (а.с.45) також можливо встановити дату коли особа померла, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 (запис №10 від ІНФОРМАЦІЯ_3, "робота прекращена по случаю смерти"). В свою чергу свідоцтво про смерть ОСОБА_2 підтверджує дату смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто дати є тотожними.

Також, форма ОК-5 (а.с.47) індивідуальні відомості про застраховану особу містить реєстраційний номер облікової карти платника податків з якого можливо встановити необхідну інформацію про ОСОБА_2 .

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють підстави та порядок призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, колегія суддів вважає, що позивач надала всі документи, необхідні для переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Разом з тим, у відповідності до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову в частині.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.