Справа № 802/1211/17-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2019 року

Київ

справа №802/1211/17-а

адміністративне провадження №К/9901/19110/18, К/9901/35837/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Стрелець Т.Г., Стеценка С.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Міністерства юстиції України і Товариства з обмеженою відповідальністю "Краєвид Поділья" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року по справі № 802/1211/17-а за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Надія" до Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України (Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації), Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Краєвид Поділья" про визнання протиправним та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Надія" (далі - позивач, СТОВ «Надія») звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України (Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації) (далі - Відповідач-1), Міністерства юстиції України (далі - Відповідач-2), в якому просив визнати протиправними та скасувати накази Міністерства юстиції України "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" №2297/5 від 19 липня 2017 року, №2299/5 від 19 липня 2017 року, №2300/5 від 19 липня 2017 року, №2315/5 від 20 липня 2017 року, № 2317/5 від 20 липня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що СТОВ "Надія" орендує земельні ділянки, розташовані на території Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області на підставі договорів оренди землі, укладених між СТОВ "Надія" і третіми особами.

Оскаржуваними Наказами скасовано державну реєстрацію права оренди СТОВ "Надія" на земельні ділянки.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року, позов СТОВ «Надія» задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних наказів не враховано, що усі колективні скарги третіх осіб, які є власниками земельних ділянок написані із грубим порушенням строку на оскарження. Належним способом захисту права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2297/5 від 19 липня 2017 року, №2299/5 від 19 липня 2017 року, №2300/5 від 19 липня 2017 року, №2315/5 від 20 липня 2017 року, № 2317/5 від 20 липня 2017 року.

Суть даного позову зводиться до того, що, на думку позивача, оскаржуваними наказами порушені його права, як орендаря земельних ділянок.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Міністерство юстиції України і Товариство з обмеженою відповідальністю "Краєвид Поділья" звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невірну оцінку наявних у матеріалах справи доказів, просять скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року по справі № 802/1211/17-а.

В доводах касаційних скарг заявники зазначили, що суди попередніх інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не встановили та не з`ясували обставини правомірності винесення оскаржуваних у справі рішень, а лише послались на нібито формальні порушення допущені під час прийняття наказів відповідачем.

Міністерство юстиції України та Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України надіслали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, відповідно до яких проти задоволення касаційної скарги заперечують в повному обсязі.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Верховний Суд ухвалою від 19 лютого 2018 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Краєвид Поділья», ухвалою від 16.03.2019 - за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Стрелець Т.Г., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

Ухвалою Верховного Суду від 13.09.2019 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що СТОВ "Надія" орендує земельні ділянки, розташовані на території Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області на підставі договорів оренди землі, укладених між СТОВ "Надія" і третіми особами.

17 липня 2017 року засобами поштового зв`язку СТОВ «Надія» отримало повідомлення Міністерства юстиції України від 07.07.2017 року за №2/18919-0-33-17/19К, №2/18925-0-33-17/19К, №2/18924-0-33-17/19К, №2/18921-0-33-17/19К, №2/18922-0-33-17/19К, в яких зазначено, що до Міністерства юстиції України звернулись громадяни - власники земельних ділянок, розташованих на території Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області зі скаргами про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме скасування рішень про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених зі СТОВ "Надія", зокрема:

Скарги мотивовані тим, що жоден із власників земельних ділянок не укладав у 2014 році із СТОВ "Надія" договорів оренди земельних ділянок, а державні реєстратори, в свою чергу, протиправно провели державну реєстрацію прав оренди за СТОВ "Надія".

Розглянувши подані скарги, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України винесла висновки від 14.07.2017, якими скарги задовольнила.

Наказами Міністерства юстиції України від 19 липня 2017 року №2297/5, від 19 липня 2017 року № 2299/5, від 19 липня 2017 року №2300/5, від 20 липня 2017 року №2315/5, від 20 липня 2017 року №2317/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", прийнятими на підставі вищезазначених висновків комісії, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право оренди) на 144 земельних ділянки.

Позивач вважає, що такі накази Міністерства юстиції України, якими скасовано державну реєстрацію права оренди за СТОВ "Надія" на земельні ділянки, які знаходяться на території Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області, є протиправними та підлягають скасуванню, що і слугувало підставою для звернення до суд з даним адміністративним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

З такими висновками судів колегія не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 2 КАС України (в редакції, чинній після 15.12.2017) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Так, на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувала справа №826/9341/17, обставини та підстави позову в якій є подібними до справи, що розглядається.

Вирішуючи зазначений спір Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 дійшла наступного правового висновку.

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом Мін`юсту «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття фізичними особами права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, Велика Палата Верховного Суду, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Верховний Суд зазначає, що у цій справі предметом спору є фактично визнання за позивачем права користування земельними ділянками, які належать на праві власності третім особам, оскільки зазначені позовні вимоги призводять до вирішення питання про право користування.

Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на земельні ділянки, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З наведеного можна зробити висновок про те, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із земельних відносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права користування на спірні земельні ділянки внаслідок скасування реєстрації цього права за СТОВ «Надія».

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21.11.2018 у справі № 813/1362/16, 28.11.2018 у справі №825/642/18, 29.01.2019р. у справі № 803/1589/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.»

Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не погодитися із запропонованим підходом.

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права користування на земельні ділянки, спір фактично виник між позивачем і третіми особами з приводу захисту права користування земельними ділянками.

За таких обставин, беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду у цій категорії справ, колегія суддів дійшла висновку, що спір в цій справі не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а залежно від суб`єктивного складу учасників справи може бути розглянутий в порядку господарського чи цивільного судочинства.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між фізичними особами та юридичною особою, а тому, враховуючи суб`єктний склад учасників справи, цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС України.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС України).

Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року та постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року по справі № 802/1211/17-а підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі

Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Міністерства юстиції України і Товариства з обмеженою відповідальністю "Краєвид Поділья"- задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року по справі № 802/1211/17-а - скасувати і закрити провадження по справі.

Роз`яснити позивачу, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді: Т.Г. Стрелець

С.Г. Стеценко