Справа № 821/3736/15-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2019 року

Київ

справа №821/3736/15-а

адміністративне провадження №К/9901/11908/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шевцової Н.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року (головуючий суддя - Романішин В.Л., судді - Запорожан Д.В., Шляхтицький О.І.)

у справі № 821/3736/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. В грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 , скаржник) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач 1, МВС України), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - відповідач 2, УМВС України в Херсонській області), Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - відповідач 3, ГУНП в Херсонській області) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1.1. визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Херсонській області №411 о/с від 06.11.2015р., яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон);

1.2. поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) з 06.11.2015р.;

1.3. зобов`язати УМВС України в Херсонській області, а у випадку його ліквідації до фактичного виконання рішення суду - Міністерство внутрішніх справ України, розглянути рапорт, поданий ОСОБА_1 про звільнення за пунктом 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в поліції;

1.4. зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області та видати відповідний наказ з цього приводу;

1.5. стягнути з УМВС України в Херсонській області, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації - з Міністерства внутрішніх справ України, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково.

2.1. Визнано протиправним та скасовано наказ управління МВС України в Херсонській області №411о/с від 06.11.2015р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу обслуговування стаціонарного поста №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) за скороченням штатів.

2.2. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до п.9 розділу ХІ прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області.

2.3. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015р. по 21.04.2016р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати".

2.4. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

3. Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що висновки управління МВС у Херсонській області, щодо відсутності у позивача бажання проходити службу в органах поліції ґрунтуються лише на формальній констатації факту відсутності його рапорту про звільнення в зв`язку із переходом на службу в поліцію. Звільненню має передувати процедура атестації працівника, як це передбачено п.47 Положення №114 та п.1 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 22.03.2005р. №181, з метою встановлення можливості подальшого використання на службі. Проте, звільненню позивача не передувало проведення атестації, жодної посади для подальшого проходження служби йому не було запропоновано. Відтак, УМВС у Херсонській області належним чином не була з`ясована можливість використання позивача для подальшого проходження служби. Щодо стягнення з УМВС України в Херсонській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначив, що надана УМВС України в Херсонській області довідка №195 від 21.04.2016р. про грошове забезпечення за 2015р., що видана ОСОБА_1 не дає можливості суду здійснити передбачений розрахунок самостійно, оскільки в даній інформації не міститься детальний розрахунок заробітної плати за два місяці, які передували звільненню, а відповідач так і не надав суду дану інформацію. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про зобов`язання управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу, починаючи із 06.11.2015р. по день поновлення на роботі, відповідно, позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню. Вимога позивача про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) з 06.11.2015р. не підлягає задоволенню, оскільки УМВС України в Херсонській області ліквідовано, а його повноваження передані Головному управлінню Національної поліції України в Херсонській області.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області задоволено.

4.1. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року скасовано.

4.2. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

5. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, в даному випадку матеріали справи не містять документальних доказів подання позивачем заяви (рапорту) з приводу бажання бути прийнятим на службу до поліції ані до Генічеського РВ УМВС в Херсонській області, ані до УМВС України в Херсонській області, ані до Головного управління Національної поліції в Херсонській області. А відтак, враховуючи відсутність доведеного факту написання позивачем рапорту (заяви) про прийняття його на службу до поліції, що унеможливило відповідними повноважними посадовими особами відповідачів розглянути кандидатуру позивача, колегія суддів дійшла висновку, що звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та згідно п.64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, за скороченням штатів саме у зв`язку з відсутністю бажання останнього на проходження служби в органах Національної поліції, є обґрунтованим, а тому підстави для задоволення позовних вимог про скасування наказу УМВС України в Херсонській області №411 о/с від 06.11.2015р., поновлення на посаді, зобов`язання органу внутрішніх справ вжити заходи щодо переведення на службу до поліції і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

6. 10 жовтня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, в якій скаржник просить скасувати зазначене рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

7. В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що судом апеляційної інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду України щодо зобов`язання роботодавця здійснити працевлаштування працівників державної установи, яка ліквідується з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати завдання даної установи. Крім того, скаржником вказується, що він неодноразово писав рапорт про бажання проходити службу в поліції, що може бути підтверджено показаннями свідків - співробітників Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області. Однак, в порушення норм процесуального права, судом апеляційної інстанції, відхилено клопотання позивача про виклик в судове засідання зазначених свідків для підтвердження волевиявлення скаржника продовжувати службу в поліції. Крім того, судом не враховано те, що позивач є учасником бойових дій та має на утриманні малолітню дитину, що надає йому переважне право на залишення на роботі. Позивач вказує також, що на час розгляду справи, відповідачами не надано підтверджень того, що до Єдиного державного реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення УМВС України в Херсонській області, а відповідно, позивача має бути поновлено на посаді, з якої його було звільнено. Судами також не дотримано правової позиції Верховного Суду України про необхідність визначення розміру середнього заробітку та наведення розрахунків його обчислення, при ухваленні рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Відтак, УМВС України в Херсонській області, як податковий агент зобов`язаний виплатити позивачу суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримавши із нього при виплаті прибутковий податок з доходів фізичних осіб та єдиний страховий внесок. Відтак, скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме - відмова в задоволенні клопотання про допит свідків. При цьому, скаржником вказано, що судом першої інстанції, незважаючи на такі ж порушення норм процесуального права прийнято законне рішення.

8. Відповідачами заперечення чи відзиву на зазначену касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2016 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.

10. Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін..

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

11. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.2005р.

12. Наказом УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015р. за №411о/с, згідно з пунктами 10 та 11 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено у запас Збройних Сил України за п.64 "г" (через скорочення штатів) з посади інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного поста №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

13. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Частина 6 статті 43 Конституції України: Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

15. Пункт 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII): Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п`ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

16. Пункт 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: З дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

17. Пункт 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII: Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

18. Пункт 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII:Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

19. Пункт 4 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII:До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

20. Підпункт «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114): Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

21. Абзац 1 пункту 24 Положення № 114: У разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

22. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

24. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

25. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

26. Суд, аналізуючи приписи пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII, зауважує, що працівнику міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції,, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону, гарантоване право бути прийнятим на службу до поліції за умови його відповідності вимогам до поліцейських та надання згоди на призначення на дану посаду, або у разі успішного проходження конкурсу.

27. Проте, надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органі поліції, неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад в даному органі.

28. Тобто, наданню згоди повинна була передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення внаслідок скорочення штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу, і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

29. Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення.

30. Стосовно другого з наведених вище випадків - то необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

31. Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону №580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.

32. Суд зауважує, що згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.10.2011 по справі № 21-327а11, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

33. Крім того, Суд вважає за необхідне вказати, що, з огляду на приписи ч.2 ст.77 КАС України, під час розгляду цієї справи відповідачами не надано жодних належних доказів, які б підтверджували пропонування позивачу посад в органах Національної поліції і його відмови від цих посад, що, в силу вищевикладеного, є порушенням приписів пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII. Крім того, відповідачами не спростовано належним чином факт звернення позивача з рапортом з приводу продовження служби в поліції.

34. З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного поста №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон) є протиправним. Відтак, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції в частині звільнення позивача із займаної посади.

35. Суд зазначає, що, зважаючи на те, що відповідачами не вирішено питання щодо можливості проходження служби в поліції, волевиявлення щодо якого було заявлено позивачем, а також з метою повного та всебічного захисту порушених прав ОСОБА_1 , спричиненого незаконними звільненням, Суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у відповідності до п. 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області.

36. Відтак, враховуючи викладене, Суд приходить до висновку стосовно необхідності скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування наказу відповідача 2 щодо звільнення позивача, а також в частині зобов`язання відповідача 3 розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у ГУНП в Херсонській області.

37. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

38. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

39. Щодо доводів позивача про обов`язок суду поновити працівника міліції на посаді, з якої його було звільнено, то Суд зауважує наступне.

40. Приписами пункту 24 Положення № 114 передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які були незаконно звільнені поновлюються на попередній посаді.

41. Вищезазначене також знаходить своє відображення у правовій позиції Верховного Суду України, зазначеній у постанові від 28 жовтня 2014 року у справі №21-484а14, згідно якої, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

42. Водночас, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо - патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 3 батальйону дорожньо - патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон) з підстав ліквідації УМВС України в Херсонській області, допустив неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, п. 24 Положення № 114.

43. До того ж, висновок суду першої інстанції про ліквідацію УМВС України в Херсонській області є помилковим та передчасним, позаяк, згідно відомостей із загальнодоступних та загальновідомих джерел - Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вказана юридична особа знаходиться в стані припинення, а запис про реєстрацію її припинення не внесено.

44. Відтак, враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні вимоги щодо поновлення позивача на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту № 3 батальйону дорожньо - патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон) та ухваленні нового рішення про задоволення позовних вимог у зазначеній частині.

45. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

46. Відповідно до ч. 1, 3 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

47. Щодо позовних вимог про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, Суд зауважує наступне.

48. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 14.01.2014 по справі № 21-395а13, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

49. Водночас, суд першої інстанції, скасовуючи наказ в частині звільнення позивача із займаної посади, зобов`язав ГУМВС в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без визначення його конкретного розміру, з причин неможливості суду здійснити передбачений розрахунок самостійно, оскільки в поданій відповідачем 2 довідці про грошове забезпечення позивача, не міститься детальний розрахунок заробітної плати за два місяці, які передували звільненню.

50. З огляду на процесуальну обмеженість Суду у збиранні чи прийомі до розгляду нових доказів, визначену частиною 2 статтею 341 КАС України, а також наділення суду першої інстанції процесуальним правом щодо збору доказів, передбаченого ч. 5 ст. 71 КАС України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції), з метою встановлення дійсних фактичних обставин справи, Суд приходить до висновку про необхідність направлення справи до суду першої інстанції у вказаній частині на новий розгляд.

51. <…> Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд <…>.

52. Відповідно до п.1 ч. 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

53. Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне: скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про скасування наказу про звільнення та зобов`язання ГУНП в Херсонській області розглянути кандидатуру позивача; в частині позовних вимог щодо поновлення на посаді - рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, а в частині зобов`язання нарахування та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - скасувати рішення судів обох інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції у вказаній частині.

54. Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 352, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

55. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

56. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року скасувати та залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу управління МВС України в Херсонській області №411о/с від 06.11.2015р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу обслуговування стаціонарного поста №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) за скороченням штатів, а також в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до п.9 розділу ХІ прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про національну поліцію" у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області.

57. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року скасувати в частині позовних вимог щодо поновлення ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення у вказаній частині:

57.1. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) з 07.11.2015р.

58. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року скасувати в частині зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

59. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

Н. В. Шевцова