Справа № 826/15144/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю, оскільки вважає, що зазначене рішення судом першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в матеріалах справи відсутні докази використання земельної ділянки в господарській діяльності, а позивачем не доведено того, що ним отриманий оподаткований дохід від використання земельної ділянки. Посилаючись на рішення Верховного Суду України у межах зазначених правовідносин вважає, що позивач не має права на звільнення від сплати земельного податку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що при постановленні рішення судом першої інстанції було повно досліджено усі обставини справи та дано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам. Оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд задовольнити її вимоги повністю.

Представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення № 66 (в літ.А), загальною площею 141 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку позивач з 05.06.2012 року є платником єдиного податку третьої групи, ставка єдиного податку 5%, за видами господарської діяльності - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).

03.04.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 26554-1305-2650, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2018 рік в загальному розмірі 33018, 31 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 статті 120 ЗК України передбачено, що в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269 ст. 269 ПК України визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до п.269.2 ст.269 ПК України особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно з пп.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 Податкового кодексу України).

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з пп. 4 п.297.1 ст.297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець (далі - ФОП ОСОБА_1 ), перебуває на податковому обліку в ГУ ДФС у м. Києві та є платником єдиного податку 3-ї групи. Місцем провадження господарської діяльності позивача є АДРЕСА_2.

Вищезазначене нежитлове приміщення використовується позивачем для здійснення господарської діяльності, що підтверджується копіями наданих останнім договорів оренди нежитлового приміщення № 1/09 від 11.09.2017 та № 1/04 від 04.04.2017.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у вищезазначених договорах оренди, які були укладені між позивачем та орендарями п.2.5. визначено: «Відповідно до ст. 796 Цивільного кодексу України з дати передачі Приміщення Орендарю надається право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться Приміщення, відповідно до прав, що належать Орендодавцю як власнику Приміщення, у розмірі, необхідному для використання Приміщення для цілей, передбачених п.2.4. цього Договору.», п.4.1.: «Орендна плата включає плату за користування Приміщенням, за землю, а також усі податки та збори будь-якого характеру».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності доказів використання земельної ділянки в господарській діяльності.

Доводи апелянта про те, що у свідоцтві позивача - платника єдиного податку не вказано видів економічної діяльності, що передбачають використання землі, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Основним видом діяльності позивача є 68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується відомостями наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, у п. 7 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» прямо передбачено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що земельна ділянка, за адресою: м.Київ, вул. Горького 170-172, використовується позивачем для провадження господарської діяльності, тому останній як платник єдиного податку звільняється від обов`язку сплати земельного податку за користування земельною ділянкою, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Надаючи оцінку іншим доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

З огляду на це, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 12.09.2019 року.