Справа № 826/9851/16
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2019 року

Київ

справа №826/9851/16

провадження №К/9901/53229/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва у складі судді Амельохіна В.В. від 31 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Безименної Н.В., суддів Аліменка В.О., Кучми А.Ю., від 22 травня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позивач звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О., в якому просила, визнати протиправним і скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. щодо визнання операцій з внесення коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 за договором банківського рахунку №7321 від 11 листопада 2013 року нікчемними, визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо невнесення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів на підставі вказаного договору банківського рахунку в сумі 87594,85 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіну Л.О. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів на підставі вказаного договору банківського рахунку в сумі 87594,85 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до реєстру вкладників для здійснення виплат коштів на підставі договору банківського рахунку №7321 від 11 листопада 2013 року в сумі 87594,85 грн. за рахунок коштів Фонду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О., оформленого наказом від 29 серпня 2014 року №61 в частині визнання нікчемними всіх трансакцій та правочинів (договорів), а саме визнання операцій з внесення 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 за договором банківського рахунку №7321 від 22 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 , зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіну Л.О. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів на підставі договору банківського рахунку №7321 від 22 листопада 2013 року в сумі 87594,85 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

3. Постановляючи зазначене рішення щодо часткового задоволення позовних вимог, суди дійшли висновку, що факт надходження коштів на поточний рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Старокиївський банк» за договором від 22 листопада 2013 року №7321, підтверджується відповідною банківською випискою та спосіб зарахування коштів на рахунок позивача не суперечить вимогам закону та не свідчить про укладення договору з порушенням публічного порядку. Доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави відповідачами не надано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 (клієнт) та ПАТ «Старокиївський банк» (банк) укладено договір банківського рахунку №7321 від 22 листопада 2013 року, за умовами якого банк за заявою клієнта відкриває банківський поточний (на вимогу) рахунок клієнта № НОМЕР_1 у доларах США та здійснює за ним операції згідно діючого законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та чинних Умов здійснення операцій за рахунками фізичних осіб в ПАТ «Старокиївський банк».

22 листопада 2013 року між позивачем (вкладник) та ПАТ «Старокиївський банк» (банк) укладено договір банківського вкладу №11/1040-2013, за умовами якого банк відкриває вкладнику вкладний (строковий) рахунок № НОМЕР_1 «Оптимальний стандарт» у доларах США, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 9250 доларів США. Дата внесення вкладу - 22 листопада 2013 року, дата повернення вкладу - 22 травня 2014 року. Процентна ставка за вкладом складає 6,75% річних. За даним вкладом додаткові внески не передбачені. Часткова видача вкладу до спливу строку, встановленого п.1.2 цього договору, прирівнюється до розірвання цього договору з ініціативи вкладника.

Надходження грошових коштів у сумі 9250,00 доларів США (еквівалент 73935,25 грн.) на депозитний рахунок позивача підтверджується квитанцією від 22 листопада 2013 року №51923, згідно якої платником є ОСОБА_1 , отримувачем - ОСОБА_1 , призначення платежу - внесення готівки на депозитний рахунок (договір №11/1040-2013 від 22 листопада 2013 року).

12 травня 2014 року постановою Правління Національною банку України №276/БТ «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних» віднесено ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних строком до 180 днів.

Згідно з випискою від 03 червня 2014 року по відділенню №1 ПАТ «Старокиївський банк» /321477/ по рахунку позивача № НОМЕР_1 відбувались наступні операції: 23 травня 2014 року - перерахування вкладу при закритті рахунку НОМЕР_1 договір №11/1040-2013 у сумі 9250,00 доларів США; 23 травня 2014 року - перерахування відсотків по вкладу НОМЕР_1 договір №11/1040-2013 у розмірі 155,66 доларів США; 26 травня 2014 року - поповнення поточного рахунку (дог. №7321 від 11 листопада 2013 року) на суму 1286,00 доларів США; 27 травня 2014 року - поповнення поточного рахунку (дог. №7321 від 11 листопада 2013 року) на суму 1286,00 доларів США; 28 травня 2014 року - поповнення поточного рахунку (дог. №7321 від 11 листопада 2013 року) на суму 1276,00 доларів США; 29 травня 2014 року - поповнення поточного рахунку (дог. №7321 від 11 листопада 2013 року) на суму 1280,00 доларів США; 30 травня 2014 року - поповнення поточного рахунку (дог. №7321 від 11 листопада 2013 року) на суму 1274,00 доларів США; 02 червня 2014 року - поповнення поточного рахунку (дог. №7321 від 11 листопада 2013 року) на суму 1273,00 доларів США. Залишок на 03 червня 2014 року становив 17080,66 доларів США.

Постановою Правління Національною банку України від 17 червня 2014 року №365 ПАТ «Старокиївський банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі чого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 червня 2014 року №50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18 червня 2014 року по 18 вересня 2014 року та призначено Уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Л.О.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. від 24 червня 2014 року №23 вирішено здійснити в ПАТ «Старокиївський банк» перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Старокиївський банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з протоколом від 29 серпня 2014 року засідання комісії з перевірки договорів, призначеної наказом №30-А від 14 липня 2014 року вирішено надати на затвердження Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» перелік нікчемних договорів та інших правочинів (в електронному вигляді), виявлених за результатами перевірки.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. від 29 серпня 2014 року №61 визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до цього наказу, зокрема, транзакції та правочини (договори) щодо поповнення ОСОБА_1 рахунку № НОМЕР_1 : 26 травня 2014 року - прибутковий касовий ордер 64895; 27 травня 2014 року - прибутковий касовий ордер 65103; 28 травня 2014 року - прибутковий касовий ордер 65242; 29 травня 2014 року - прибутковий касовий ордер 653705; 30 травня 2014 року - прибутковий касовий ордер 65565; 02 червня 2014 року - прибутковий касовий ордер 65740.

11 вересня 2014 року постановою Правління Національного банку України №563 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» з 18 вересня 2014 року, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17 вересня 2014 року №92 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» з 18 вересня 2014 року. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку строком на один рік з 18 вересня 2014 року по 18 вересня 2015 року включно призначено Пантіну Л.О.

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 серпня 2015 року №156 та від 18 серпня 2016 року №1555 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» по 18 вересня 2017 року включно.

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою від 31 грудня 2015 року, в якій просила виплатити їй грошові кошти, що належать їй на праві власності та знаходяться на рахунку ПАТ «Старокиївський банк», а саме за договором банківського рахунку №7321 від 22 листопада 2013 року та договором банківського вкладу №11/1040-2013 від 22 листопада 2013 року, у відповідь на яку листом від 12 лютого 2016 року №195/09-02 позивача повідомлено про проведення перевірки про результати якої буде повідомлено додатково до 30 березня 2016 року.

Позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою від 19 лютого 2016 року, в якій зазначила, що загальна сума не виконаних ПАТ «Старокиївський банк» зобов`язань щодо повернення їй грошових коштів за договором банківського рахунку становить 17080,66 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України, станом на 18 червня 2014 року складає 202021,51 грн., у зв`язку з чим просила подати до Фонду гарантування вкладів інформацію про виплату їй гарантованої суми відшкодування за договором банківського рахунку №7321 від 22 листопада 2013 року та здійснити необхідні дії для виплати їй гарантованої суми відшкодування за вказаним договором.

Листом від 23 березня 2016 року №339/09-02 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіна Л.О. повідомила позивача, що сума гарантованого відшкодування, належна їй до сплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, складає 112405,15 грн. і листом від 10 листопада 2014 року №679/09-02 її було повідомлено, що правочини, у тому числі операції з внесення грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 від 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року є нікчемними відповідно до вимог ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.228 ЦК України.

Відповідно до заяви на видачу готівки від 11 травня 2016 року позивачу виплачено відшкодування коштів за вкладами у розмірі 112405,15 грн.

6. Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо визнання нікчемними операцій з внесення коштів на поточний рахунок та дії відповідача щодо невнесення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернулась до суду з даним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що включення певного вкладника банку до повного переліку вкладників, а потім і до загального реєстру означає підтвердження права цієї особи на отримання коштів від Фонду, проте позивач не набув такого права і не має законних підстав для включення його до такого повного переліку. Оскільки реальних коштів позивачем не вносилось, про що було відомо працівникам банку, укладання договорів та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я позивача, погіршувало фінансове становище банку і сприяло приведенню банку до неплатоспроможності. Дані обставини визначені п.2 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як підстава для визначення нікчемності правочинів.

8. Позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому ОСОБА_1 погоджується з висновком судів попередніх інстанцій та просить залишити оскаржувані рішення без змін. Вважає, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

10. Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

11. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

12. Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

13. Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, надходження грошових коштів відповідно до договору банківського вкладу №11/1040-2013 від 22 листопада 2013 року у сумі 9250,00 доларів США (еквівалент 73935,25 грн.) на депозитний рахунок позивача № НОМЕР_1 підтверджується квитанцією від 22 листопада 2013 року №51923, згідно з якою платником є ОСОБА_1 , отримувачем - ОСОБА_1 , призначення платежу - внесення готівки на депозитний рахунок (договір №11/1040-2013 від 22 листопада 2013 року).

Матеріалами справи також встановлено, що 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року позивачем на поточний рахунок № НОМЕР_1 було перераховано суму коштів у розмірі 1 286, 00 доларів США; 1 286, 00 доларів США; 1 276, 00 доларів США; 1 280, 00 доларів США; 1 274, 00 доларів США; 1 273, 00 доларів США.

Внесення коштів на рахунки позивача відбулось до віднесення ПАТ "Старокиївський Банк" до категорії неплатоспроможних (17.06.2014р.).

14. Відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

15. Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

16. Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

17. З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

18. Застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому колегія суддів зазначає, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15.

19. У направленому на адресу позивача повідомленні від 23 березня 2016 року №339/09-02 зазачено, що правочини, в тому числі операції з внесення 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року грошових коштів на рахунок грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Старокиївський банк», є нікчемними відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, ні вищевказаний наказ, ні повідомлення про нікчемність правочинів всупереч приписам чинного законодавства не містить посилань на конкретні підстави, визначені статтею 38 Закону № 4452-VI, з якими Уповноважена особа пов`язує нікчемність правочину (договору) банківського вкладу позивача.

Колегія суддів погоджується з посиланням судів попередніх інстанцій про безпідставність доводів Уповноваженої особи на те, що правочин, укладений позивачем з Публічним акціонерним товариством "Старокиївський Банк" було визнано нікчемним на підставі пункту 2 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки нею не було наведено факту наявності причинно-наслідкового зв`язку між правочином, який укладено між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Старокиївський Банк", та неплатоспроможністю банку.

З аналізу операцій щодо внесення 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року грошових коштів на рахунок грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 вбачається, що вони не містять в собі жодних умов, які б передбачали неплатоспроможність банку або неможливість виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

20. Таким чином, з огляду на особливу правову природу діяльності Уповноваженої особи, обов`язковим є зазначення останнім конкретного пункту частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, перелік яких є вичерпним. При цьому положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

Зокрема, частинами першою та другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

21. Разом з тим, така підстава нікчемності правочину, як порушення публічного порядку, не визначена частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI, відтак, застосування статті 228 ЦК України до спірних правовідносин є необґрунтованим.

Як наслідок, варто зауважити, що положення статті 228 ЦК України щодо нікчемності правочину не можуть бути застосовані Фондом чи уповноваженою особою при здійсненні власних функцій щодо виявлення та віднесення правочину до нікчемних у порядку статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

22. Колегія суддів також враховує, що Інструкція про порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, була затверджена рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лише 26 травня 2016 року та набула чинності після її реєстрації у Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року, тобто після укладення спірного правочину та виникнення спірних правовідносин.

23. Відтак, на момент прийняття рішення про визнання нікчемним правочину позивача не було розроблено порядку здійснення уповноваженою особою Фонду повноважень щодо виявлення правочинів з ознаками нікчемності (порядку, строків проведення перевірки правочинів, форми та вимог до рішення за наслідками перевірки, порядок повідомлення вкладника тощо), а також застосування наслідків нікчемності. За таких обставин позивач перебував у стані правової невизначеності, за якої відповідач діяв, у певній мірі, довільно, без чітко визначеного порядку та на власний розсуд.

24. Слід зазначити, що відповідно до виписки банку за особовим рахунком позивача № НОМЕР_1 операції з поповнення вказаного рахунку 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року відбулись шляхом внесення готівки через касу банку, і це відповідає приписам пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492.

Жодних доказів того, що при здійсненні вказаних операцій позивач отримала певні переваги порівняно з іншими клієнтами банку відповідачами надано не було.

На цій підставі колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що операції з внесення 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року грошових коштів на рахунок грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Старокиївський банк», мають ознаки нікчемності, як такі, що надавали позивачу певні переваги з іншими клієнтами банку.

25. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ "Старокиївський банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому уповноваженою особою не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Старокиївський банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI.

26. Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок Фонду, що було вірно зроблено судами попередніх інстанцій.

Вказана правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

27. Суд дійшов висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнанння протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Л.О., оформленого наказом від 29 серпня 2014 року №61 в частині визнання нікчемними всіх трансакцій та правочинів (договорів), а саме визнання операцій з внесення 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 за договором банківського рахунку №7321 від 22 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 .

Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу Уповноваженої особи. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «Старокиївський банк» і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення Уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року,№ 910/24198/16 від 16 травня 2018 року та № 819/353/16 від 04 липня 2018 року.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо його оскарження, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу Уповноваженої особи не можуть бути розглянуті у судовому порядку (в тому числі в господарських судах).

30. З огляду на викладене, враховуючи те, що суди попередніх інстанцій повно встановили фактичні обставини справи, але неправильно застосували норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення в частині, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, рішення судів попередніх інстанцій слід скасувати в частині позовних вимог про визнанння протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни, оформленого наказом від 29 серпня 2014 року №61 в частині визнання нікчемними всіх трансакцій та правочинів (договорів), а саме визнання операцій з внесення 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 за договором банківського рахунку №7321 від 22 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 , та закрити провадження у цій частині. В решті рішення судів попередніх інстанцій належить залишити без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» - задовольнити частково.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року в частині позовних вимог про визнанння протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни, оформленого наказом від 29 серпня 2014 року №61 в частині визнання нікчемними всіх трансакцій та правочинів (договорів), а саме визнання операцій з внесення 26 травня 2014 року, 27 травня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року, 30 травня 2014 року та від 02 червня 2014 року грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 за договором банківського рахунку №7321 від 22 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у цій частині позовних вимог.

В решті рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

А.Ю. Бучик