Справа № 640/16817/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 вересня 2019 року м. Київ № 640/16817/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ЛЕГБАНК» Коваленка Олександра Володимировича (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 27)

прозобовязання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва вернулася ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ЛЕГБАНК» Коваленка Олександра Володимировича про:

зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ЛЕГБАНК» Коваленка Олександра Володимировича, подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо Позивача, ОСОБА_1 (НОМЕР_1 , виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 11.04.2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «ЛЕГБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 199990,00 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що оскільки позивач є вкладником Публічному акціонерному товаристві «ЛЕГБАНК» (споживач фінансових послуг), а тому звертаючись до суду з позовом до банку (виконавця фінансових послуг) за захистом своїх порушених прав, зокрема, у зв`язку з неналежним виконанням договору банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Розглянувши матеріали справи та заяву про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», який установлює права споживачів, який визначає механізм їхнього захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22).

Тобто в контексті вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їхнім виконавцем, який відповідає за неналежне надання цих послуг, а тому вкладник, звертаючись до суду з позовом, пов`язаним з порушенням його прав за договором банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII.

Крім того, у постанові від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц Велика Палата Верховного Суду встановила, що при зверненні до суду з позовом про стягнення з Фонду майнової відповідальності за договором банківського вкладу позивач як споживач фінансових послуг звільняється від сплати судового збору за частиною третьою статті 22 Закону № 1023-XII не тільки при поданні позовної заяви, а й на наступних стадіях цивільного процесу.

З огляду на це вкладник (споживач фінансових послуг), звертаючись до суду з позовом до банку (виконавця фінансових послуг) за захистом своїх порушених прав, зокрема, через неналежне виконання договору банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII.

Суд зауважує, що дія наведеної норми поширюється також і на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат від шкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 817/649/16 (провадження № 11-1032апп18) і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від вказаного правового висновку.

Отже, позивач у спірних правовідносинах є споживачем фінансових послуг, а відтак, на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

У той же час, ОСОБА_1 у клопотанні про звільнення від сплати судового збору на жодні обставини, які б свідчили про її майновий стан не посилається, та відповідних доказів на існування таких обставин, не надає.

А відтак, з огляду на викладане, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, а в задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 133, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви №640/16817/19.

Ухвала суду може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя І.М. Погрібніченко