Справа № 520/2076/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 р.Справа № 520/2076/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника відповідача Шапошника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.06.19 року по справі № 520/2076/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.12.2018р. №123/31/2236, №123/31/2237, №123/31/2238, №123/31/2239,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.12.2018р. №123/31/2236, №123/31/2237, №123/31/2238, №123/31/2239.

Заявлені вимоги обґрунтовані доводами про те, що оскаржені рішення органу ДФС прийняті поза межами строку визначеного податковим законодавством та щодо неіснуючих об`єктів нерухомості, які у період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. не перебували у власності позивача, що суперечить вимогам п.266.7.2 ст.266 Податкового кодексу України та ст.331 Цивільного кодексу України. Крім того, зазначив, що оформлення контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та внесення їх в реєстр, з вказанням дати оформлення, повинно було бути здійснено відповідачем до 01.07.2018р., натомість спірні рішення датовані 19.12.2018р., тобто поза межами визначеного нормами податкового законодавства. Відтак, дані податкові повідомлення рішення про нарахування податку за 2017р. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України від 19.12.2018р.: №123/31/2236, №123/31/2237, 123/31/2239 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості". Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України від 19.12.2018р. №123/31/2238 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" в частині на суму 778,13 грн. В решті вимог - позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині часткового скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України від 19.12.2018 №123/31/2238, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення в зазначеній частині.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції суттєво перекручено зміст норми податкового закону щодо періоду обчислення (розрахунку) податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та оформлення (направлення) ППР.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції дійшовши висновку про необґрунтованість (помилковість) суми грошового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2018 №123/31/2238, повинен був навести мотиви такої необґрунтованості (помилковості) та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України від 19.12.2018 №123/31/2238, як таке, що є помилковим (незаконним)

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що контролюючий орган без проведення будь-якої перевірки прийняв відносно позивача податкові повідомлення - рішення від 19.12.2018р. №123/31/2236, №123/31/2237, №123/31/2238, №123/31/2239.

Юридичною підставою для прийняття оскаржених рішень владний суб`єкт обрав положення ст.266 Податкового кодексу України, а фактичною підставою послугувало судження владного суб`єкта про знаходження у власності платника об`єкта нерухомого майна, а саме: 1) нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 1а, 1б, 1в, 2, 3, 4, 5, 7, 7а літ «Б-4», загальною площею 144,2 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1; 2) нежитлові приміщення 2-го поверху №1, 1а, 1б, 2, 2а, 2б, 3, 4, 5, 6, 7, 7а, 8, 8а, 8б, 9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею: 212 кв.м., 3) нежитлові приміщення 4-го поверху №49-62 VI літ. «А-4», розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 291,8 кв.м.; 4) нежитлові приміщення №1, 2, 3, 3а, 3б, 4, 4а, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею:104,7 кв.м.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі податкової справи щодо прийняття податкових повідомлень-рішень від 19.12.2018р.: №123/31/2236, №123/31/2237, №123/31/2239 та податкового повідомлення рішення від 19.12.2018р. №123/31/2238 в частині на суму 778,13 грн. знайшов підтвердження у ході судового розгляду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах вимог апеляційної скарги, а саме в частині часткового скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України від 19.12.2018 №123/31/2238, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з п. 266.1.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 266.2.1. ст. 266 об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.3.1, 266.3.2 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За правилом п. 266.5.1 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 266.7.1, 266.7.2 цієї статті визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно рішення Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у м.Харкові" від 22.02.2017р. №542/17, ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, зокрема, для будівель офісних складає - 1%.

З матеріалів справи судом встановлено, що за ОСОБА_1 відповідно до деталізованої інформації про право власності Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів зареєстровано право власності на:

1) нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 1а, 1б, 1в, 2, 3, 4, 5, 7, 7а літ «Б-4», загальною площею 144,2 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 ;

2) нежитлові приміщення 2-го поверху №1, 1а, 1б, 2, 2а, 2б, 3, 4, 5, 6, 7, 7а, 8, 8а, 8б, 9, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 212 кв.м.,

3) нежитлові приміщення 4-го поверху №49-62 VI літ. «А-4», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 291,8 кв.м.;

4) нежитлові приміщення №1, 2, 3, 3а, 3б, 4, 4а, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею:104,7 кв.м.

Підставою виникнення права власності на дані об`єкти нерухомості є договір купівлі-продажу серія та номер: 81 від 03.02.2017р., виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Борисенко В.С.

Стосовно визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на нежитлові приміщення 4-го поверху №49-62 VI літ. «А-4», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 291,8 кв.м., колегія суддів зазначає, що право власності щодо даного об`єкту нерухомості відповідно до деталізованої інформації про право власності Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта зареєстровано - 03.02.2017р.

Відповідно до п.268.8.1 п.268 ст.266 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Отже, суб`єкт господарювання починаючи з 03.02.2017р. мав обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на нежитлові приміщення 4-го поверху №49-62 VI літ. «А-4», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 291,8 кв.м.

Для розрахунку вищезазначеного податку владним органом обрано ставку податку для будівель офісних - 1% від мінімальної заробітної плати та за 2017р, за 1 кв. м. оподаткування - 32 грн.

Податковим органом наведено розрахунок податку згідно спірного податкового повідомлення-рішення від 19.12.2018 №123/31/2238: загальна площа об`єкта (104,70кв.м) * ставка податку (32грн.) = 9337,60 грн.

Відтак, з огляду на те, що обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у ОСОБА_1 виникло 03.02.2017, податкове повідомлення-рішення від 19.12.2018р. №123/31/2238 підлягає скасуванню в частині на суму 778,13 грн. (9337,60/12 міс. = 778,13 грн.)

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині відмови у задовленні позовних вимог, адже податкове повідомлення рішення від 19.12.2018р. №123/31/2238 на суму 8559,47 грн. прийняте у відповідності до вимог закону.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо фактичного перебирання судом першої інстанції на себе повноважень контролюючого органу з огляду на положення ч.4 ст.9 КАС України, згідно якої суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.1.ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно та з додержанням норм процесуального права прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року по справі № 520/2076/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 16.09.2019 року