Справа № 813/577/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8387/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.,

судді Кузьмич С.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників

від позивача Паташ Ф.В.

від відповідача Гудим В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 червня 2019 року (головуючий суддя Бойко О.М., проголошено в м. Львів о 12:15:46, повний текст складено 01.07.2019) у справі № 813/577/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оброни України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівський обласний військовий комісаріат про визнання дій і рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2017 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив: визнати протиправними рішення та дії відповідача щодо відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби; зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби.

Позов мотивований тим, що позивач проходив військову службу в складі діючої армії Збройних сил СРСР та згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії є інвалідом ІІІ групи захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. Вказана інвалідність пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 19 червня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю: визнано рішення та дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби - протиправними; зобов`язано Міністерство оборони України провести нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби у розмірі встановленому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить таке скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити. Зокрема апелянт зазначає, що позивачу було підставно відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги в разі поранення, надається виключно військовослужбовцям Збройних сил України, інших відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Оскільки позивач, на думку апелянта, був звільнений з військової служби з лав Збройних сил Союзу РСР 22.12.1984 року на нього не поширюються пільги на соціальні гарантії передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На день отримання позивачем інвалідності не існувало норми Закону, яка б передбачала виплату одноразової грошової допомоги зазначеній категорії громадян. Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує.

Представник відповідача підтримує вимоги апеляційної скарги.

Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги.

Як встановлено судом позивач проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 та 25.09.1980 року отримав струс головного мозку середньої тяжкості, забій м`яких тканин голови, рвано-забійну рану потиличної ділянки, множинні садна та забої тулуба і нижніх кінцівок, закритий перелом спинки носа під час автомобільної аварії, знаходячись на полігоні під час тактико-спеціальних занять. Травма отримана під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.1980 року.

Згідно виписки із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.12.1984 року позивача з 22.12.1984 року виключено із особового складу військової частини та виплачено вихідну допомогу.

Постановою військово-лікарської комісії №222 на підставі протоколу №13 засідання 14 військово-лікарської комісії від 15.03.2001 року визнано захворювання ОСОБА_1 , - «деформуючий спондильоз попереково-грудного відділу хребта 2 стадії без клінічних проявів», таким, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

29.06.2005 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново, у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчать засвідчена копія довідки МСЕК серії ЛВА -1 № 137964 від 29.06.2005 року.

В подальшому, позивачу 18.06.2008 року встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується засвідченою копією довідки МСЕК серії ЛВА -1 № 387709 від 18.06.2008 року.

27.07.2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Листом № 12484 від 21.12.2016 року Міністерство оборони України на виконання протокольного рішення від 19.08.2016 року №69 відмовило позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги особам. Підставою відмови стало те, що позивач звільнений з військової служби до набрання чинності Законом України від 04 квітня 2006 року №3597-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військом службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в зв`язку з чим позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з обгрунтованості заявлених позовних вимог, та вважає позов таким, що слід задовольнити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Зазначену норму до статті 16 Закону було внесено Законом України від 03.11.2006 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» та відповідно до прикінцевих положень дана норма вступила в законну силу з 01 січня 2007 року.

На виконання вказаної статті Закону 28.05.2008 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 499 «Пpo затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним і резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільненим з військової служби (зборів) особам, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

В подальшому на виконання Закону № 2011-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІII групи інвалідності (пункт «б» частини першої статті 162 Закону № 2011-ХІІ).

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України.

Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міністерство оборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

Матеріалами справи підтверджено, та не спростовано відповідачем, що позивачу встановлено інвалідність, у зв`язку із травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, останній подав усі необхідні документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності.

Відтак Міністерство оборони України протиправно відмовило позивачу у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України фізичної залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 червня 2019 року у справі № 813/577/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року.