Справа № 379/838/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа №379/838/16-а

адміністративне провадження №К/9901/7598/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Таращанського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року (суддя Потеряйко С.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року (колегія у складі суддів Мельничук В.П., Лічевецький І.О., Мацедонська В.Е.)

у справі № 379/838/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області

про скасування рішення.

І. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з позовом до Петрівської сільської ради. Позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Петрівської сільської ради №56-10-VІІ від 26.05.2016 «Про заяву громадянина ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»;

- зобов`язати сесію Петрівської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.04.2016 про надання дозволу учаснику бойових дій на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки розміром 1,700 га для ведення особистого селянського господарства у місячний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили.

2. Постановою Таращанського районного суду Київської області від 23.08.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2016, у задоволенні позову відмовлено.

3. 08.11.2016 ОСОБА_1 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, прийняти нове, яким позов задовольнити.

4. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано на розгляд до Верховного Суду.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.07.1999.

6. 03.05.2016 до Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області надійшла заява від ОСОБА_1 від 27.04.2016 про надання йому безоплатно у власність із земель комунальної власності земельної ділянки площею 1,700 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в адміністративних межах (в межах населеного пункту) Петрівської сільської ради. До заяви додав копію паспорта, картки фізичної особи - платника податків, посвідчення учасника бойових дій.

7. Петрівська сільська рада рішенням від 26.05.2016 відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення Петрівської сільської ради, кадастровий номер :01:005:0054, розташованої в межах Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, мотивуючи тим, що даний масив земель відведений для надання у власність виключно учасникам АТО с. Петрівське.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

8. Позивач позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішення сільської ради від 26.05.2016 суперечить ст. 24 Конституції України та ст.ст. 118, 121, 122 Земельного кодексу України щодо порядку виділення та норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, оскільки ними не встановлено привілеїв чи переваг у наданні земельних ділянок іншим особам, порівняно з учасниками бойових дій.

9. Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що сільська рада вирішила передавати у власність земельні ділянки із земель комунальної власності для ведення особистих селянських господарств лише учасникам АТО, які на час мобілізації були зареєстровані та постійно проживали на території Петрівської сільської ради. Решті громадян, у тому числі учасникам АТО, які не є постійними жителями с. Петрівське - відмовляти. На даний час в резерві Петрівської сільської ради знаходиться близько 21 га земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. З них 6 га - виділено трьом громадянам, жителям с.Петрівське, учасникам АТО, ще 3 громадянина, жителі с. Петрівське, на даний час перебувають в зоні АТО та мають право на безоплатне отримання земельної ділянки в розмірі не більше 2,00 га. Позивач не є жителем с. Петрівське та не скористався своїм правом на безоплатне отримання земельної ділянки в адміністративних межах Ставищанського району, де він мешкає і де є землі, які можна виділяти громадянам для ведення особистого селянського фермерського господарства.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, позивач не зміг пояснити причину звернення саме до Петрівської сільської ради Таращанського району, та не пояснив чому не звертався із відповідною заявою за місцем свого проживання, хоча в резерві Ставищанського району Київської області, земельні ділянки є в наявності. Також позивач не брав участі в антитерористичній операції на сході України.

11. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Петрівська сільська рада Таращанського району діяла в межах своїх повноважень (щодо розпорядження комунальним майном), зазначивши, що наявні земельні ділянки виділятимуться у власність лише виключно учасникам АТО с.Петрівське Таращанського району Київської області.

12. Суд апеляційної інстанції з цими висновками погодився. Додаткового відзначив, що відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Вказаний перелік видів земельних ділянок, що можуть бути надані таким особам, є вичерпним. Натомість, позивач звернувся за дозволом на розробку проекту землеустрою щодо ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згаданим вище законом не передбачено надання учасникам бойових дій земельних ділянок саме такого виду. З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважав правомірними дії відповідача щодо відмови у наданні вказаного дозволу, оскільки законодавством не передбачено надання позивачу безоплатно у власність як учаснику бойових дій такого виду земельної ділянки.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

13. Позивач у касаційній скарзі просить скасувати рішеннями судів першої та апеляційної інстанції з тих самих підстав, якими обґрунтовував позовні вимоги.

14. Відповідач заперечень на касаційну скаргу не подав.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Верховний Суд оцінив доводи касаційної скарги, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

16. З матеріалів справи вбачається, що Петрівська сільська рада відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою через те, що він не є мешканцем с. Петрівське. Отож, ключовим правовим питанням у справі є право сільської ради визначати коло осіб, яким можуть бути надані земельні ділянки, зокрема обмежуючи їх учасниками АТО - мешканцями села.

17. Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України) та Законом України «Про землеустрій».

18. Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Згідно з частиною першою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

19. Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

20. При цьому частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

21. Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

22. Відмова мотивована лише посиланням на розташування бажаної позивачем земельної ділянки в земельному масиві, який зарезервовано для потреб військовослужбовців - учасників АТО, мешканців села Петрівка.

23. На державному рівні резервування земель для учасників АТО було передбачено Стратегією удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, яку затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 41 (далі - Стратегія).

24. Проте, зазначену Постанову рішенням Конституційного Суду України від 25.06.2019 № 8-р/2019 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

25. Конституційний Суд України дійшов висновку, що відносини у сфері набуття права власності на землю та користування нею врегульовані положеннями законів України, як це передбачено частиною другою статті 13, частиною другою статті 14, частиною третьою статті 41 Конституції України.

26. Суд звернув увагу, що положеннями Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними , яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 41, запроваджено додатковий, не передбачений Кодексом чи іншими законами України, механізм визначення за певною формулою площі земельних ділянок, які належить передавати безоплатно на території відповідної області у власність громадянам.

27. За юридичною позицією Конституційного Суду України правовий режим власності означає врегулювання нормами закону земельних відносин, порядку та умов поділу земель на категорії, правове визначення форм власності на землю, порядку набуття і здійснення права власності, а також права постійного чи тимчасового землекористування щодо управління землями тощо, реалізацію та позбавлення цього права, функції, компетенцію органів державної влади і місцевого самоврядування (друге речення абзацу другого пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22.09.2005 № 5-рп/2005).

28. З наведеного випливає, що порядок і умови набуття, припинення і здійснення права власності та користування землею охоплюються поняттям правового режиму власності, який визначається виключно законами України (частина друга статті 14, пункт 7 частини першої статті 92 Конституції України). Тому Кабінет Міністрів України, затвердивши Стратегію, зокрема в частині положень її розділу „Система організації процесу виконання Стратегії", врегулював на підзаконному рівні умови та порядок набуття права власності та користування землею, які мають визначатися виключно законами України, і таким чином вийшов за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України.

29. Застосовуючи цей підхід в контексті обставин справи, Суд дійшов висновку, що сільська рада, встановивши особливі умови набуття права власності на земельні ділянки, врегулювала на підзаконному рівні умови та порядок набуття права власності та користування землею, які мають визначатися виключно законами України, і таким чином вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України.

30. Органи місцевого самоврядування, діючи в інтересах територіальної громади, мають право розпоряджатися землями комунальної власності з урахуванням будь-яких правомірних цілей, зокрема надаючи перевагу жителям села, проте вони не можуть ухвалювати правові акти, які не належать до їх повноважень або суперечать закону.

Відтак, покликання Петрівської сільської ради на власне рішення, яке суперечить закону, не може вважатися правомірною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

31. Отже, суди неправильно застосували норми матеріального права, дійшли помилкових висновків та, як наслідок, рішення підлягає скасуванню.

32. Фактичні обставини, що мають значення для справи, встановлені судами повно та правильно, що дозволяє вирішити спір, не повертаючи справи на новий розгляд.

33. У позовній заяві позивач просить зобов`язати сесію Петрівської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.04.2016 про надання дозволу учаснику бойових дій на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки розміром 1,700 га для ведення особистого селянського господарства у місячний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили.

34. Оскільки Петрівська сільська рада протиправно відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, та з огляду на те, що саме позивач обирає спосіб захисту порушеного права, Суд вважає такий спосіб захисту ефективним. З уточненням, що зобов`язаним суб`єктом є Петрівська сільська рада, а не її сесія.

38. Водночас, Суд не знаходить підстав для встановлення місячного строку розгляду заяви судовим рішенням, оскільки такий строк передбачений у ст. 118 ЗК України і немає підстав вважати, що сільська рада цього строку не дотримається.

39. Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

40. Оскільки доводи касаційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права знайшли підтвердження під час касаційного перегляду, Суд дійшов висновку, що відповідні судові рішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нової постанови - про задоволення позову.

41. Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.139, 243, 341, 354 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1 Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Таращанського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року у справі № 379/838/16-а скасувати.

3. Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Петрівської сільської ради №56-10-VІІ від 26.05.2016 «Про заяву громадянина ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Зобов`язати Петрівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.04.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки розміром 1,700 га для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кравчук В.М.

Суддя Єзеров А.А.

Суддя Стародуб О.П.