Справа № 200/6227/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року справа №200/6227/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретар судового засідання Кобець О.А., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року (повне судове рішення складено 22 липня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6227/19-а (суддя в I інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, визнання дій протиправними,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління) про скасування рішення, визнання дій протиправними.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є тимчасово переміщеною особою та перебуває на обліку у відповідача. З письмової відповіді Управління позивач дізналась, що при розрахунку розміру її пенсії було застосовано індивідуальний коефіцієнт страхового стажу певного розміру, з яким вона не згодна, вважає, що пенсія перерахована не правильно, отже відповідач грубо порушив право на отримання пенсійних виплат. Крім того, зазначила, що на час звернення до суду наявна заборгованість з пенсії в розмірі 327,28 грн. отже просила суд:

- визнати незаконними дії Управління при перерахунку пенсії;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок виходячи з того, що стаж роботи позивача за списком № 1 складає 15 років 7 місяців і 8 днів, а також за весь трудовий стаж, який складає 58 років 01 місяць 03 дні;

- зобов`язати Управління повернути невиплачені в червні 2018 року кошти.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії в розмірі 327,28 грн., зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії в розмірі 327,28 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд неповно з`ясував всі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору, зокрема не надав належну оцінку складовим загального страхового стажу позивача та, як наслідок нарахованого відповідачем розміру пенсії, який в свою чергу є таким, що не відповідає вимогам Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці», Закону України від 01.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію в статусі тимчасово переміщеної особи, перебуває на обліку в Управлінні.

Як не заперечується відповідачем, перед позивачем наявний борг зі сплати пенсії в розмірі 327,28 грн.

Спірним у справі є правомірність дій Управління щодо припинення виплати пенсії позивачу та встановлення пенсії певного розміру.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині проведення перерахунку пенсії у відповідному розміру, місцевий суд виходив з того, що матеріали пенсійної справи не містять ані заяви позивача про перерахунок пенсії, ані рішення відповідача про відмову в здійсненні такого перерахунку, отже такі позовні вимоги заявлені передчасно та не підлягають задоволенню.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з наведеними висновками та зазначає таке.

Слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Перевіряючи відповідність закону вчиненої суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах дії, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно п. 1.5, 2.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії. До заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу. При зміні групи інвалідності орган, що призначає пенсію, додає до пенсійної справи виписку з акта огляду МСЕК про зміну групи інвалідності.

Як встановлено п. 2.8 Порядку № 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року. При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення; довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

Як вже було зазначено судом вище, позивач перебуває на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що для прийняття на облік ОСОБА_1 20.10.2014 Управлінням зроблено запит пенсійної справи за № 10489/07 до міста попереднього перебування на обліку позивача.

Оскільки оригінал пенсійної справи, в якому знаходяться всі документи, згідно яких позивачу було призначено пенсію, так і не надійшов, Управління було вимушено провести призначення пенсії позивачу на підставі макету пенсійної справи (електронної справи).

Електронна пенсійна справа відрізняється від оригіналу пенсійної справи тим, що в ній відсутні всі документи, які зазвичай надаються для призначення пенсії.

Таким чином, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що при перерахунку пенсії були взяті виключно ті дані, які наявні в електронній справі позивача та наведені управлінням Пенсійного фонду України в Петровському районі міста Донецька (а.с.29).

Крім того, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлений Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Враховуючи наведене, Управління не мало передбачених законодавством підстав для врахування при перерахунку пенсії позивачу, інших даних, ніж наведених у матеріалах макетної справи.

Крім того, як вбачається з наявних доказів, матеріали пенсійної справи не містять ані заяви позивача про перерахунок пенсії, ані рішення відповідача про відмову в здійсненні такого перерахунку, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями статті 78 КАС України на відповідача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Отже, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі № 200/6227/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 17 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді І. Д. Компанієць

Л. В. Ястребова