Справа № 640/9712/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16.09.2019 р. справа №640/9712/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - не прибув, подав заяву про слухання у відсутність,

представника відповідача - Чорнодуб М.А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_1
до Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області
провизнання протиправним та скасування висновку, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин; правильним повним ім'ям заявника є ОСОБА_1), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправним та скасування складеного Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області висновку "Службової перевірки підстав документування Фрунзенським РВ у місті Харкові" ГУ ДМСУ в Харківській області паспортом громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1" від 9 квітня (5 травня) 2015 року.

Аргументуючи вимоги заявник зазначив, що висновок ґрунтується виключно на домислах працівників владного суб'єкта.

І позивач, і представник позивача були сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, але до суду не прибули. При цьому, представник позивача надав клопотання про слухання справи у відсутність.

Відповідач, Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі за текстом - владний суб'єкт, терорган ДМС, Головне управління, ГУ), з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що одержані заявником паспорти громадянина України було оформлені з порушенням законодавства, а тому підлягають вилученню та знищенню.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявником до Фрунзенського РВ ГУ ДМСУ в Харківській області була подана заява від 18.09.2012 р. з приводу одержання паспорта громадянина України.

До указаної заяви була долучена, зокрема, видана в.о. начальника Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВСУ в АР Крим довідка №10/Н-117 від 20.07.2012 р. про набуття заявником громадянства України.

Як з'ясовано судом, згадана довідка мала відмінний від загального тексту документу допис про дату, з якої особа є громадянином України, та не містила відомостей про будь-які ідентифікуючі ознаки документу, за яким вона була складена (зазначено лише паспорт №316158).

Окрім того, довідка №10/Н-117 від 20.07.2012 р. була складена російською мовою.

Указані дефекти в оформленні документа є суттєвими та нездоланними, однак за матеріалами звернення заявника від 18.09.2012 р. Фрунзенським РВ було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1.

25.09.2012 р. заявник повторно звернувся до Фрунзенського РВ з приводу отримання паспорта громадянина України.

За матеріалами цього звернення Фрунзенський РВ 27.09.2012 р. заявникові було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1.

У подальшому використовуючи названий паспорт громадянина України, заявник 02.10.2012 р. отримав від ГУ ДМСУ в Харківській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2.

Під час реалізації функції поточного контролю за діяльністю структурного підрозділу Головним управлінням були виявлені факти безпідставного оформлення та видачі іноземцям працівниками Фрунзенського РВ паспортів громадян України.

Так, за схожих умов та обставин паспортами громадян України були документовані як заявник, громадянка ОСОБА_1, так і громадянин ОСОБА_2.

При цьому, обставини видачі Фрунзенським ВР ГУ ДМСУ в Харківській області паспорту громадянина України ОСОБА_2 були предметом судової перевірки по справі №820/7358/15.

Згідно з правовим висновком постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. по справі №820/7358/15 (провадження №К/9901/9638/18) відсутність у громадянина обставин для набуття громадянства України, передбачених ст.8 Закону України «Про громадянство України», призводить до правомірності рішення тероргану ДМС України з приводу вилучення та знищення безпідставно виданого такому громадянину паспорту.

09.04.2015 року працівником Головного управління було проведено службову перевірку підстав документування Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області заявника паспортом громадянина України.

Результати проведеної перевірки оформлені висновком "Службової перевірки підстав документування Фрунзенським РВ у місті Харкові ГУ ДМСУ в Харківській області паспортом громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1" (далі за текстом - Висновок).

05.05.2015 р. Висновок був затверджений ДМС України.

Отже, у спірних правовідносинах не існує Висновку, складеного відносно суб'єкта права - громадянки ОСОБА_1.

Відтак, вимога позову про скасування неіснуючого рішення владного суб'єкта задоволенню не підлягає.

Разом із тим, з метою дотримання цілей і завдань адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 2 ст. 242 КАС України суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи і повно та вичерпно з'ясувати усі обставини, котрі мають юридичне значення для відповідності закону Висновку, складеного відносно ОСОБА_1.

Доказів одержання заявником цього Висновку матеріали справи не містять, а тому суд не знаходить правових підстав для застосування у спірних правовідносинах положень ст. 123 КАС України, вважаючи, що звернення до суду відбулось у межах строку згідно з ст. 122 КАС України від настання події обізнаності.

Відтак, спір належить вирішити по суті.

Окремо, суд зважає, що до матеріалів позову заявником долучено копію вже іншої довідки №10/А-117 від 20.07.2012р., виданої гр. ОСОБА_1 в.о. начальника Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВСУ в АР Крим.

Означена довідка також складена російською мовою.

Як з'ясовано судом, Висновок мотивований посиланням на ст. 8 Закону України «Про громадянство України» як на юридичну підставу прийняття та обґрунтований судженнями владного суб'єкта про: 1) відсутність інформації щодо народження або постійне проживання батьків (або інших родичів) гр.ОСОБА_1 до 24.08.1991р. на території, яка стала територією України (у якості фактичних підстав прийняття); 2) відсутність печаток житлової установи на заявах про видачу паспорта від 18.09.2012 р. та від. 27.09.2012 р.; 3) відсутність у заявах про видачу паспорта службової відмітки щодо номера і дати рішення про набуття особою громадянства України та країни попереднього громадянства; 4) не з'ясування під час розгляду заяви про оформлення паспорту витання законності видачі довідки про належність до громадянства.

Перевіряючи відповідність Висновку вимогам закону, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. №2235-ІІІ реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Відповідно до ст. 6 названого закону громадянство України набувається, зокрема: за територіальним походженням.

Статтею 8 Закону України "Про громадянство України" передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Пунктом 5.1 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 р. №320 "Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України" (далі за текстом - Порядок №320), передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до законодавства України, отримують паспорти на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, виданої територіальним органом.

У графі восьмій заяви зазначаються реквізити довідки, а в графі "Службові відмітки" - номер і дата рішення про набуття особою громадянства України та країна попереднього громадянства.

З копії довідки про належність особи до громадянства України вбачається, що визначення належності до громадянства України здійснено відносно іноземного громадянина.

На виконання вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд витребував у заявника докази того, що хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Але таких доказів заявник до суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов'язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями ч. 2 ст. 2 КАС України у силу ч. 2 ст. 77 КАС України покладено саме на владного суб'єкта.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що в абсолютному вигляді указане правило тягаря доказування може бути застосовано до випадку оскарження рішення владного суб'єкта, котрим для приватної особи створено новий обов'язок або створено перешкоди у реалізації вже існуючого права (інтересу).

Натомість у випадку, коли приватна особа у судовому порядку звертається до владного суб'єкта з метою набуття нового (раніше не існуючого) права у сфері публічно-правових відносин, на думку суду, відсутні підстави для абсолютизації цього правила, адже суб'єктивне право приватної особи у галузі публічно-правових відносин не може виникати виключно з помилки (свідомої чи неумисної), незаконного рішення або протиправного діяння владного суб'єкта (окрім права на стягнення збитків та права на компенсацію шкоди).

У спірних правовідносинах має місце другий із позначених випадків.

Тому, з огляду на ненадання заявником доказів існування у спірних правовідносинах обставин, визначених ст.8 Закону України «Про громадянство України» у поєднанні з виявленими владним суб'єктом та підтвердженими судовим розглядом обставинами явних, очевидних та суттєвих дефектів у складених від імені ГУ МВСУ в АР Крим довідці №10/Н-117 від 20.07.2012р. та довідці №10/А-117 від 20.07.2012р. суд доходить до переконання про відсутність порушеного права заявника на одержання паспорта громадянина України.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

За правилами п.10.4 Порядку №320 погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти, зокрема, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України. У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Розглядаючи спір, суд враховує правовий висновок постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. по справі №820/7358/15 (провадження №К/9901/9638/18) (яка була винесена в аналогічному спорі відносно іншого іноземця, котрому працівниками Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМУ в Харківській області також було видано паспорт громадянина України з порушенням законодавства), згідно з яким оформлені з порушенням діючого законодавства паспорти підлягають вилученню та знищенню.

Водночас із цим, посилання заявника на постанову Верховного Суду від 01.08.2018 р. по справі №818/590/17 (провадження №К/9901/1743/17) слід визнати безпідставними, адже у межах даної справи вирішувався спір з приводу визнання недійсним (анулювання) бланка паспорта громадянина України, що не є тотожнім предмету спору у розглядуваній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб'єкт у спірних правовідносинах дотримався вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, позаяк обставини події з'ясував з достатньою повнотою, скоєне працівниками власного структурного підрозділу діяння кваліфікував правильно, норму закону визначив належну, положення цієї норми права витлумачив вірно, унаслідок чого застосовані юридичні наслідки є правомірними та обґрунтованими.

У зв'язку з викладеним, у позові належить відмовити.

При розв'язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що судове рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 16 вересня 2019 року; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя Сліденко А.В.