Справа № 420/3767/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3767/19
У Х В А Л А

17 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розподіл судових витрат у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044. м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування рішення №1024468/ від 14.12.2018 року та зобов`язання зареєструвати податкову накладну №82 від 13.11.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась ця справа.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року по справі №420/3767/19 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044. м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування рішення №1024468/ від 14.12.2018 року та зобов`язання зареєструвати податкову накладну №82 від 13.11.2018 року задоволено у повному обсязі, а саме:

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі накладних або відмову у такій реєстрації №1024468/ від 14.12.2018 року.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) зареєструвати податкову накладну №82 від 13.11.2018 року, подану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Олегом ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 Одеса АДРЕСА_3 ) в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

До суду 02 вересня 2019 року (вхід. ЕП/6344/19) від представника позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи підтвердження сплати позивачем послуг правничої допомоги (а.с.118).

На судовому засіданні до закінчення судових дебатів, представник позивача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Між тим представник відповідачів просив надати час для ознайомлення із залученими письмовими доказами щодо понесення витрат на правничу допомогу та подачі клопотання про зменшення їх розміру.

Для розгляду зазначеної заяви, відповідно до ч. 4 ст. 143 КАС України, судом призначено судове засідання на 12 вересня 2019 року на 11 годину 30 хвилин.

На відкрите судове засідання 12 вересня 2019 року сторони не з`явились, повідомлені належним чином та завчасно.

До суду 12 вересня 2019 року (вхід. 32715/19) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Враховуючи, що сторони не з`явились на судове засідання, за відсутності потреби у заслуховуванні свідка чи експерта, керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вирішив продовжити розгляд заяви у письмовому провадженні.

На обґрунтування заяви представником позивача зазначено, що розмір витрат на представництво інтересів ФОП ОСОБА_1 у справі №420/3767/19 складає 2500 грн., що підтверджується актом №12 наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №05/06 від 04.06.2019 року, який включає в себе консультацію клієнта та підготовку позовної заяви та подачу до суду, рахунком-фактурою №12 від 15.07.2019 року про надання послуг правничої допомоги у розмірі 2500 грн., підписаною клієнтом та адвокатом, та розрахунком щодо судових витрат від 22.08.2019 року на суму 2 500 грн., з підписом та печаткою ФОП ОСОБА_1 на підтвердження сплати в повному обсязі за надані послуги.

Представником відповідачів клопотання про зменшення судових витрат до суду надано не було.

Розглянувши цю заяву представника ФОП Бабій О.М., дослідивши письмові докази, якими підтверджено понесені витрати та їх оплата, суд зробив такі висновки.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 04 червня 2019 року між фізичною особою-підприємцем Бабій О. ОСОБА_4 та адвокатом Подорожній А.С. укладено договір про надання правової допомоги №05/06, відповідно до п.1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Розділом 4 цього Договору передбачена ціна договору та порядок оплати.

Відповідно до п.4.1 цього Договору, вартість наданих юридичних послуг Адвокат визначає самостійно після одержання від Клієнта замовлення на надання юридичної допомоги та виставляє Клієнту відповідний рахунок

Згідно з п. 4.5 цього Договору, за результатами надання адвокатом юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої юридичної допомоги та її вартість.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: акт №12 наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №05/06 від 04.06.2019 року, з якого вбачається, що Адвокатом надано послуги з консультації клієнта тривалістю 2 години вартістю часу 500 грн. за годину, всього 1000 грн. та підготовки позовної заяви та подачі до суду тривалістю 3 години вартістю 500 грн. за годину, всього 1500 грн. (а.с.115), рахунок-фактура №12 від 15.07.2019 року за надання послуг правничої допомоги у розмірі 2500 грн.(а.с.116) та розрахунок щодо судових витрат від 22.08.2019 року на суму 2 500 грн., з підписом та печаткою ФОП ОСОБА_1 на підтвердження сплати в повному обсязі за надані послуги (а.с.120).

Оцінивши наведені докази, керуючись приписами ч. 7 ст. 139 КАС України, суд доходить висновку, що такі докази не підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила, з огляду на таке.

Аналізуючи приписи ст.ст. 134, 139 КАС України, суд вважає, що документами, які підтверджують витрати, можуть бути: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність (ордер); документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Разом з тим, представником позивача не надані суду докази понесення цих витрат позивачем, що передбачено ч. 4 ст. 134 КАС України, зокрема розрахункового документа, який підтверджує сплату витрат позивачем та їх отримання (оприбуткування) адвокатом, в порядку визначеному законодавством України.

Посилання представника позивача на те, що на нього як на самозайняту особу не покладено обов`язку ведення обліку доходів та витрат, відхиляються судом, оскільки відповідно до п. 178.6. ст. 178 Податкового кодексу України, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, пунктом 1 якого встановлено, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтвердив, що інших документів, ніж наданих ним до суду, у нього відсутні.

Тому, на думку суду, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу у відповідності до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи підтверджується шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої Наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 за №1686/24218.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 31 жовтня 2018 у справі №636/2485/16-а.

Суд вважає, що відсутність таких доказів має істотне значення для вирішення питання щодо повернення таких витрат, оскільки відсутність такого доказу свідчить про відсутність понесення витрат.

Аналізуючи практику Верховного Суду з порушеного питання можна дійти висновку, що документ про сплату таких витрат на користь адвоката є одним із обов`язкових документів на підтвердження обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 134 КАС України та вище приведені висновки суду, суд доходить висновку, що позивачем не надані достатні докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, а тому відсутні правові підстави для стягнення таких витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 2, 132,139,143, 243,252, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Бабій Олега Михайловича (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розподіл судових витрат у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044. м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправним та скасування рішення №1024468/ від 14.12.2018 року та зобов`язання зареєструвати податкову накладну №82 від 13.11.2018 року,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. ст.293, 294,295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Суддя Л.Р.Юхтенко