Справа № 640/13736/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 вересня 2019 року № 640/13736/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни

третя особа без самостійних вимог на предмет спору

акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язати вчинити дії

позивач, відповідач та третя особа не прибули

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (надалі - відповідач), адреса: 02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - третя особа), адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 09 травня 2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №58756855 щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які обліковуються на картковому рахунку № НОМЕР_1 в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» як заробітна плата;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяну Леонідівну винести постанову про зняття арешту з коштів боржника не пізніше наступного дня з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що в червні 2019 року остання дізналась, що на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в ПАТ КБ «ПриватБанк» та на який здійснюється нарахування й виплата заробітної плати, було накладено арешт.

Звернувшись до Чернігівського регіонального відділення акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» позивачу було роз`яснено, що арешт на картковий зарплатний рахунок позивача накладено постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 09 травня 2019 року та його розблокування можливе виключно після отримання відповідного судового рішення про зняття арешту.

10 липня 2019 року представник позивача отримав копію оскаржуваної постанови від 09 травня 2019 року, з якої вбачається, що на підставі вказаної постанови, в рамках виконавчого провадження №58756855, накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , які містяться на рахунках, в тому числі відкритих у акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», як стверджує позивач, використовується нею виключно для нарахування та отримання заробітної плати, у зв`язку з чим позивач вважає оскаржувану постанову відповідача в частині накладення арешту на цей рахунок протиправною, передчасною та такою, що підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач послалась на те, що позивач не подала суду належних доказів на підтвердження спеціального статусу рахунку, а саме, документів, які б підтверджували, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, а оскільки, за доводами відповідача, рахунок № НОМЕР_1 не є рахунком зі спеціальним режимом використання, дії останньої щодо накладення арешту на вказаний рахунок є законними.

На підставі викладеного, відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа письмових пояснень на позовну заяву не надала з невідомих причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, витребувано виконавче провадження №58756855.

В судове засідання 12 вересня 2019 року представники сторін та третьої особи не прибули, проте їх неприбуття не перешкоджало розгляду справи, враховуючи скорочені строки розгляду цієї категорії справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, 23 квітня 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , про що складено відповідний актовий запис №429, після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_1 ».

При цьому, у відповідності до наданої суду копії довідки від 12 липня 2019 року №72, виданої лікувально-профілактичним закладом «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради та довідок про доходи від 12 липня 2019 року №166, №167, ОСОБА_1 працює на посаді фельдшера з медицини невідкладних станів виїзної бригади Чернігівського міського відділу медицини катастроф з 01 січня 2013 року та отримує заробітну плату за основним місцем роботи.

28 січня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та лікувально-профілактичним закладом «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради укладено договір про розрахунково-касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії з використанням платіжних карток № 2 , відповідно до умов якого банк зобов`язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування закладу в частині відкриття карткових рахунків на користь фізичних осіб для виплати заробітної плати, стипендії та інших видів виплат, розрахунково-касового обслуговування під час видачі заробітної плати, стипендії та інших видів, які передбачені чинним законодавством України, працівникам/студентам закладу з використанням платіжних карток Міжнародних Платіжних Систем відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України, правил Міжнародних Платіжних Систем, Умов і правил надання банківських послуг (що розміщені на сайті банку) та відповідно до тарифів Банку, що наведені у заяві про розрахунково-касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії (пункт 1.1. договору).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки лікувально-профілактичного закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Чернігівської обласної ради від 12 липня 2019 року №35/7, ОСОБА_1 отримує заробітну плату у ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно зарплатного проекту по договором №2 від 28 січня 2013 року, картковий рахунок № НОМЕР_1 , що також підтверджується випискою по картці акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за період з 01 січня 2019 року по 12 липня 2019 року.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рахунок, відкритий на ім`я позивача в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» використовується останньою саме для нарахування та отримання заробітної плати, нарахованої за місцем роботи.

Крім того, як вбачається з наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження № березня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №370, в якому останній запропонував звернути стягнення зі ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору, укладеному між останньою та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», за період з 06 березня 2015 року по 05 березня 2018 року на загальну суму 105393,94 грн.

29 березня 2019 року до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. звернулось акціонерне товариство «Банк Форвард» з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем за №370 від 20 березня 2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 105393,94 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 01 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження №58756855 з примусового виконання виконавчого напису Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. №370 від 20 березня 2019 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» суми заборгованості у розмірі 105393,94 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 09 травня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться, у тому числі, на рахунках, відкритих у акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», копія якої направлена на адресу банківської установи.

Відповідно до копії листа акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 24 травня 2019 року №20.1.0.0.0/7-190524/355, Банк повідомив приватного виконавця про виконання постанови від 09 травня 2019 року в частині накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 на суму 115933,33 грн.

Незгода позивача з вказаною постановою про накладення арешту від 09 травня 2019 року в частині накладення арешту саме на зарплатні кошти, які обліковуються на картковому рахунку № НОМЕР_1 в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» стала підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон від 02.06.2016 №1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно частини 2 статті 24 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як вже зазначалось судом, до відповідача 29 березня 2019 року надійшла заява стягувача - акціонерного товариства «Банк Форвард» про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача суми заборгованості за кредитним договором. У вказаній заяві стягувач, окрім того, що просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу, він також просив у випадку встановлення доходу боржника - звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 1 статті 3 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно частини 5 статті 26 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно частин 1, 2 статті 18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 48 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 5 статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Наведене в сукупності свідчить про те, що законодавцем зобов`язано виконавця вжити заходи щодо звернення стягнення в першу чергу на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до частини 8 статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1404- VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з положеннями статті 68 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Тобто, такий вид стягнення, як стягнення на заробітну плату, звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, та має бути застосований як крайній захід у разі неможливості отримати борг у інший спосіб.

Проте, з наданої суду копії матеріалів виконавчого провадження №58756855 не вбачається, що приватним виконавцем були направлені запити до відповідних органів державної влади щодо позивача з метою з`ясування офіційного працевлаштування останньої із зазначенням її місця роботи.

Так само суд звертає увагу, що відповідачем не надано й будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача в тій частині, що рахунок, відкритий на ім`я останньої в акціонерному товаристві комерційний банк ПриватБанк», є рахунком, на який надходить лише заробітна плата за місцем роботи позивача, також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідачем були вжиті всі необхідні заходи для встановлення іншого майна для погашення заявленого боргу.

Разом з тим, суд зазначає, що частиною 5 статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено право боржника самостійно запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу, а тому накладення стягнення на заробітну плату боржника без вчинення дій з встановлення іншого майна для погашення заявленого боргу, порушує порядок виявлення майна та подальшого стягнення боргу та позбавляє особу права самостійно запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Аналіз наведених норм чинного законодавства у сукупності зі встановленими обставинами, дозволяє суду дійти висновку про протиправність постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 09 травня 2019 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритому у акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» в рамках виконавчого провадження №58756855 та наявність правових підстав для її скасування в цій частині щодо арешту коштів заробітної плати.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяну Леонідівну винести постанову про зняття арешту з коштів боржника не пізніше наступного дня з дня набрання судовим рішенням законної сили, суд зазначає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що заявлені передчасно, з огляду на те, що обов`язок виконавця прийняти відповідну постанови згідно з частиною 2 статті 59 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII виникає після набрання законної сили судовим рішенням.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зокрема, про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 09 травня 2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №58756855 щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які обліковуються на картковому рахунку № НОМЕР_1 в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» як заробітна плата та відмову у задоволенні інших позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2305,50 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни від 09 травня 2019 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №58756855 в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які обліковуються на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» як заробітна плата.

3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, офіс 15, РНОКПП НОМЕР_5 ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Клочкова