Справа № 308/5910/17
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5910/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Закарпатської митниці Державної Фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,-

встановив:

20.06.2017 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. у справі про порушення митних правил №0921/30500/17 від 13.06.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, в частині накладення стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.05.2017 у зоні митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, при в`їзді позивачем з Угорщини в Україну в якості пасажира на автомобілі «MERSEDES-BENZ», моделі «S350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , Державною митною службою України було виявлено, що позивачем пропущений строк транзитного перебування на території України іншого автомобіля - «Land Rover», моделі «Discovery» державний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який в`їхав в Україну 16.06.2016 та складено протокол про порушення митних правил №0921/30500/17 від 04.05.2017. 13.06.2017 під час розгляду справи про порушення митних правил №0921/30500/17 від 04.05.2017 позивачу стало відомо, що вона нібито ввезла на митну територію автомобіль «Land Rover», моделі «Discovery» державний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 Згідно даних файлу відповіді ФЗ «040801В», які містяться у справі про порушення митних правил, у автомобілі знаходились позивач - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач стверджує, що жодного відношення до вищезазначеного автомобіля «Land Rover», а також щодо його переміщення через кордон не мала і не має, у якості водія чи пасажира у ньому не перебувала при в`їзді до України 16.06.2016. Жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем не мала і не має, відтак не знає, де саме знаходиться даний автомобіль і кому фактично належить такий. Також, у період увезення зазначеного автомобіля в Україну, а саме 16.06.2016, шенгенської візи не мала, що підтверджено відсутністю відміток у закордонному паспорті позивача. Іншими способами кордон зі Словацькою Республікою не перетинала. Водійського посвідчення не має. Навиками водіння автомобіля не володію, а тому фізично не могла ввезти автомобіль «Land Rover», моделі «Discovery» державний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 в Україну. Крім того, враховуючи дані обставини, позивачем, 16.06.2017 було подано заяву до відділу нацполіції з вимогою вжиття заходів щодо розшуку і встановлення осіб, які ввезли цей автомобіль на митну територію України та по шахрайськи разом з працівником митниці провели документальне його оформлення на ОСОБА_5 . По даному факту зареєстроване кримінальне провадження №0000809 від 16.06.2017, правова кваліфікація ч.1 ст. 190 Кримінального кодексу України. Окрім цього зазначає, що у винесеній постанові митниці не перелічені та не зазначені, а в матеріалах справи відсутні жодні документальні докази про те, хто конкретно з двох громадян, які слідували 16.06.2016 в автомобілі «Land Rover», моделі «Discovery», мав право керувати та розпоряджатись ним, хто безпосередньо подавав заяву на тимчасовий ввіз і брав на себе зобов`язання зворотнього вивозу даного автомобіля з території України, адже за текстом описової частини постаннови ОСОБА_1 тільки слідувала у вказаному автомобілі.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, проте позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти адміністративного позову заперечує в повному обсязі, просить відмовити у задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходиться до переконання, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

З протоколу про порушення митних правил № 0921/30500/17 від 04.05.2017, 04.05.2017 о 22 год. 18 хв. в зону митного контролю на ділянку «В їзд» (ЗМК - пасажирська) митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «S350», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , де в якості пасажирки слідувала гр.України ОСОБА_1 , що поверталася з Угорщини, де перебувала у приватних справах, в Україну. В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО ««Інспектор» та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 16.06.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 було і; ввезено легковий автомобіль марки «Land Rover», моделі «Discovery», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 . Відповідно до інформації в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України даний транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України і відповідно до ч.1 ст.381 Закону України від 13.03.2012 №4495-VI. Згідно з п.1 ст.95 Митного кодексу України, а також п.2.2 § IV наказу Держмитслужби І України від 17.11.05 р. № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 №1428/11708, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: - для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Відповідно до вимог ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзит, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу. Станом на 04.05.2017 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного гр. України ОСОБА_1 з метою транзиту, перевищено більше ніж на десять діб. Від надання письмових пояснень гр. України ОСОБА_1 відмовилась. Вказані дії гр. ОСОБА_1 містили ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 470 ч. МК України.

Як вбачається з постанови у справі про порушення митних правил №0921/30500/17 від 13.06.2017, в ході провадження по справі встановлено, що згідно з інформації інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, системи «Аркан» (Вх.митниці № 1145/07-70/1-25 від 22.05.2017) 16.06.2016 гр. ОСОБА_1 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі марки «Land Rover», моделі «Discovery», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 Опитана посадова особа митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС підтвердила факт здійснення 16.06.2016 року митного оформлення автомобіля марки «Land Rover», моделі «Discovery», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 в митному режимі «транзит» на гр. ОСОБА_1 на підставі поданих до митного контролю документів, у якому остання слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород». Зазначені фактичні обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови й накладення адміністративного стягнення.

Окрім цього, представником відповідача у запереченні до позову стверджується, що позиція позивача щодо відсутності у такої посвідчення водія, а також «шенгенської візи» не є підставою для відмови у ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів. Відповідно до п.1.1 розділу III. Наказу ДМСУ від 17.11.2005 року № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» при ввезенні ТЗ на митну територію України його власник або вповноважена особа представляє уповноваженій і посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: 1) що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); 2) реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; 3) що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового - відрядження або після проходження дипломатичної служби; 4) паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); довідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Тож з огляду на вказане суд критично сприймає інформацію, подану позивачем щодо відсутності у неї посвідчення на керування транспортним засобом та відповідних документів (прим. «шенгенської візи») для перетину державного кордону України, оскільки такі не є обов`язковими для ввезення ТЗ на митну територію України. Окрім цього, ЦБД ЄАІС міститься інформація, що гр. ОСОБА_1 ввозила автомобіль марки «Land Rover», моделі «Discovery», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 в режимі «транзит» по ЛВІУЗІ руху «зелений коридор» з метою особистого користування, що суперечить твердженням позивача про те, що в постанові митниці не зазначено, хто подавав заяву на тимчасове ввезення та брав зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу.

Таким чином, судом встановлено, що р. України ОСОБА_1 16.06.2016 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС було іввезено легковий автомобіль марки «Land Rover», моделі «Discovery», номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак ОСОБА_7 НОМЕР_2 , який заїхав в зону митного контролю на ділянку «В їзд» (ЗМК - пасажирська) митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС 04.05.2017 о 22 год. 18 хв., тобто станом на 04.05.2017 термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України перевищено більше ніж на десять діб.

За змістом ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на момент виявлення правопорушення (04.05.2017) термін перебування транспортного засобу на митній території України перевищив 10 діб.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України в частині визнання його винним винесена правомірно, оскільки позивачем було допущено порушення вимог митного законодавства.

Водночас, судом встановлено, що посадовою особою, якою вирішувалося питання про притягнення позивача до відповідальності, не було враховано всіх дійсних обставин вчинення вказаного правопорушення, а саме: особу правопорушника, який раніше до відповідальності за порушення митних правил не притягався, при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності надавав митному органу документи про причини не вивезення транспортного засобу за межі митної території України.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних та превентивних дій.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому, слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа, уповноважена вирішувати справу, не врахувала характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винного, що суттєво та значно зменшує ступінь його вини, а відтак, суд вважає, що оскаржувану постанову в частині накладення стягнення слід змінити, ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

виріш ив:

Постанову в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Уретій С.В. у справі про порушення митних правил №0921/30500/17 від 13.06.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., змінити, звільнивши останню від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, щодо ОСОБА_1 закрити.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов