Справа № 300/702/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. справа № 300/702/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Скільського І.І.,

за участю секретаря судового засідання Гевак Л.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 .,

представника відповідача - Бондар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_2 ,

до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №, №, № від 06.03.2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі, також - позивач) звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №, №, № від 06.03.2018.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.1-2).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.95-96).

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області отримано ухвалу слідчого судді із зазначенням у резолютивній частині про «надання дозволу» на призначення перевірки відносно конкретного платника податків, однак вказане не утворює визначених у підпункті 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підстав для призначення документальної невиїзної перевірки. Позивач зазначив, що всупереч вимогам Податкового кодексу України його не було повідомлено про проведення документальної позапланової перевірки до її початку, не ознайомлено з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місця проведення такої перевірки. З огляду на вказані обставини у позивача не було можливості захистити свої права та інтереси шляхом надання представнику контролюючого органу, який проводив перевірку документів, пояснень, заперечень. Оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акту перевірки, висновки якого ґрунтуються на припущеннях, без дослідження документів, що підтверджують витрати і доходи позивача, тому не можуть слугувати підставою для визначення йому грошових зобов`язань і підлягають скасуванню.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 23.04.2019 року. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.53-58). Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що перевірка була ініційована у зв`язку з надходженням ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 08.12.2017 у справі №346/4242/17, якою надано дозвіл на проведення позапланової документальної перевірки ОСОБА_2 Відповідач також зазначає, що належним чином повідомив позивача про перевірку шляхом направлення копії наказу та повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідач зазначає, що під час перевірки було встановлено, що позивачем в порушення вимог п.п. 168.2.1 п.168.2 ст.168, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України не включено суму 7355245,35 грн., до загального річного оподатковуваного доходу, не подано податкову декларацію за 2008, 2014, 2015 та 2016 роки та не сплачено податок з таких доходів. Таким чином, за результатами перевірки встановлено заниження платником податків фізичною особою податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік на суму 2798,42 грн., за 2014 рік на суму 4765,04 грн., за 2015 рік на суму 44124,70 грн., та за 2016 рік на суму 1268578,58 грн., та військового збору за 2014 рік на суму 476,50 грн., за 2015 рік на суму 3857,45 грн., та за 2016 рік на суму 105714,88 грн. З урахуванням викладеного відповідач вважає, що обґрунтовано збільшив позивачу зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та правомірно застосував до позивача штрафні санкції.

У судовому засіданні 03.09.2019 представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, надав аналогічні за їх змістом пояснення.

Представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, наведених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд встановив таке.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 08.12.2017 року у справі №346/4242/17 надано дозвіл працівникам (спеціалістам) Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на проведення позапланової документальної перевірки ОСОБА_2 за період з 01.01.1998 року по даний час, терміном 15 робочих днів з часу початку проведення працівниками (спеціалістами) ГУ ДФС в Івано-Франківській області позапланової документальної перевірки (а.с.63-65).

На виконання вимог вказаної ухвали, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області на підставі підпункту 75.1.2. п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.11, пункту 78.1 статті 78 ст.79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України прийняло наказ від 03.01.2018 №11 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2016 року. Днем перевірки у вказаному наказі визначено 05.01.2018, тривалість перевірки - п`ять робочих днів (а.с. 66).

У період з 05.01.2018 по 12.01.2018 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_2 .

За результатами проведеної перевірки Головним управління ДФС в Івано-Франківській області складений акт від 19.01.2018 №53/09-19-13-03-20/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору платником податків - фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.01.1998 року по 31.12.2016 року» ( а.с. 14-25).

В ході перевірки, встановлено, що відповідно до наявної податкової інформації, а саме Декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, розміщеної на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в Єдиному державному реєстрі декларацій, ОСОБА_2 задекларовано:

- земельну ділянку вартістю - 279084 грн. (договір дарування, дата набуття 11.03.2016);

- земельну ділянку вартістю - 4313 грн. (договір дарування, дата набуття 11.03.2016);

- земельну ділянку вартістю - 232570 грн. (договір дарування, дата набуття 11.03.2016);

- житловий будинок вартістю - 60060 грн. (договір дарування, дата набуття 11.03.2016);

- квартиру вартістю - 19847 грн. (дата набуття 18.08.2008);

- житловий будинок (користування);

- земельну ділянку (користування);

- незавершене будівництво (житловий будинок) - вартість не вказано (дата набуття 01.01.2016);

- автомобіль вантажний - MERCEDES-BENZ Atego 2004 - вартість не вказано;

- автомобіль вантажний - MERCEDES-BENZ Atego 2528 2004 - вартість не вказано;

- автомобіль вантажний - MERCEDES-BENZ Atego 2004 - вартість не вказано;

- автомобіль вантажний - MERCEDES-BENZ Atego 2528 2004 - вартість не вказано;

- автомобіль вантажний - MERCEDES-BENZ Atego 2004 - вартість не вказано;

- автомобіль вантажний - MERCEDES-BENZ Atego 2528 2004 - вартість не вказано;

- автомобіль легковий вартістю - 286612 грн. (дата набуття 31.12.2015) - вартість не вказано;

- грошові активи, що за курсом НБУ станом на 31.12.2016 р. в сумі 7156897 грн.

Згідно інформації Регіонального сервісного центру в Івано-Франківській області МВС України, всього було придбано транспортних засобів у 2014 році на 203100 грн., та у 2015 році на 392712 грн.

Під час перевірки платником податків не надано документів та не підтверджено витрати, які понесені у зв`язку з придбанням: квартири у 2008 році, частини транспортних засобів у 2014 та 2015 рр. та вказаних грошових активів у 2016 році. У перерахунку на національну валюту України за курсом Національного банку України станом на 31.12.2016 року (UAH/USD - 27,1909 та UAH/Євро - 28,4226) фізичною особою понесено витрати на придбання вказаних валютних коштів у сумі 7156897 грн.

Відповідно до декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014-2015 роки, розміщених на офіційному сайті Коломийської міської ради, фізична особа ОСОБА_2 не декларував вклади у банках та інших фінансових установах, цінні папери та інші активи.

Відповідно до наявної податкової інформації, а саме, відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.1998 по 31.12.2016 фізична особа - платник податку ОСОБА_2 отримав доходи у вигляді заробітної плати від продажу рухомого майна та інші, з яких сплачено податок податковими агентами на загальну суму 417210,65 грн. (без врахування суми доходу отриманого унаслідок прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав від члена сім`ї першого ступеня споріднення на суму 721615,96 грн.

З урахуванням викладеного контролюючий орган в Акті перевірки зазначив про порушення ОСОБА_2 вимог:

- п.44.1 ст.44, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.164.1 ст.164, ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168, та п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік на суму 2798,42 грн., за 2014 рік на суму 4765,04 грн., за 2015 рік на суму 44124,70 грн., та за 2016 рік на суму 1268578,58 грн.;

- п.п.1.2, 1.3 п.16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військовий збір за 2014 рік на суму 476,50 грн., за 2015 рік на суму 3857,45 грн., та за 2016 рік на суму 105714,88 грн.

На підставі Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення:

- № від 06.03.2018, яким позивачеві на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України визначений штраф у розмірі 680,00 грн. (а.с. 27);

- № від 06.03.2018, яким позивачеві визначене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 650 333,43 грн., у тому числі податкове зобов`язання у розмірі 1 320 266,74 грн., штрафні (фінансові) санкції -330066,69 грн. (а.с. 29);

- № від 06.03.2018, яким позивачеві визначене грошове зобов`язання з військового збору у розмірі 137 561,04 грн., у тому числі податкове зобов`язання у розмірі 110048,83 грн., штрафні (фінансові) санкції - 27512,21 грн. (а.с. 31).

Позивач, вважаючи протиправними підстави для проведення перевірки, дії контролюючого органу щодо її проведення, а також рішення, прийняті за результатами перевірки, звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

Оцінюючи аргументи сторін, що стосуються законності перевірки та дотримання процедури її проведення, суд виходив з такого.

У частині 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент призначення та проведення перевірки) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Вичерпний перелік обставин, за наявності яких у контролюючого органу виникає право на здійснення документальної позапланової перевірки, закріплено у статті 78 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з пунктом 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право, зокрема:

- представляти свої інтереси в контролюючих органах самостійно, через податкового агента або уповноваженого представника;

- бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом;

- вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

З системного аналізу наведених вимог податкового законодавства слідує, що позапланова документальна невиїзна перевірка платника податків ініціюється у випадку наявності принаймні однієї з підстав, визначених у статті 78 Податкового кодексу України, шляхом прийняття про це керівником контролюючого органу рішення у вигляді наказу.

Визначені у статті 78 Податкового кодексу України підстави є вичерпними і довільному чи розширеному тлумаченню не підлягають.

З підстав, визначених у підпункті 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка призначається у разі отримання рішення суду виключно про призначення перевірки, зокрема слідчого судді у кримінальній справі.

Отримання контролюючим органом судових актів з іншим змістом, зокрема, ухвал слідчих суддів, якими право на призначення перевірки делеговано органу доходів і зборів шляхом зазначення у резолютивній частині про надання дозволу на призначення перевірки відносно конкретного платника податків, не утворює визначених у підпунктів 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підстав для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Верховний Суд у постановах від 19.09.2018 у справі №822/573/17, від 16.10.2018 у справі №826/1068/17, від 19.02.2019 у справі №804/4855/16, сформував правову позицію, відповідно до якої приймаючи наказ про призначення перевірки на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу про проведення перевірки, контролюючий орган діяв всупереч вимогам підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, який надає право органу доходів і зборів на призначення перевірки на підставі рішення суду виключно про призначення перевірки.

Таким чином Верховний Суд у своїх постановах зазначає про неможливість ототожнення понять «призначення перевірки» та «надати дозвіл на проведення перевірки» для цілей застосування вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Як встановлено судом, наказ від 03.01.2018 №11 відповідачем прийнятий відповідно до вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 08.12.2017 у справі №346/4242/17.

Вказаною ухвалою надано дозвіл на проведення працівниками (спеціалістами) Головного управління ДФС в Івано-Франківській області позапланової документальної перевірки ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01.01.1998 року по 31.12.2016 року.

Оскільки ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 08.12.2017 у справі №346/4242/17 перевірка позивача не призначалась, враховуючи висновки Верховного Суду у постановах від 19.09.2018 у справі №822/573/17, від 16.10.2018 у справі №826/1068/17, від 19.02.2019 у справі №804/4855/16, суд дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах визначених у підпункті 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підстав для проведення перевірки.

Суд зазначає, що документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу, що виключає можливість вчинення платником податків дій з допуску або не допуску до її проведення, а відтак і можливості захистити свої права у випадку незгоди з підставами, з яких призначено перевірку.

Щодо порушень процедури проведення перевірки, суд зазначає таке.

Контролюючий орган має право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки після вручення платникові податків копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Аналіз вимог статті 42 Податкового кодексу України, до якої відсилає пункт 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, свідчить, що момент, з якого наказ про проведення перевірки та повідомлення про її дату і місце вважається врученим, визначений альтернативно: це або момент їх надсилання за адресою платника податків, або момент їх фізичного (особистого) вручення платникові податків.

Проте виходячи з мети та особливостей документальних невиїзних перевірок у взаємозв`язку із змістом прав та обов`язків платника податків, саме по собі надсилання засобами поштового зв`язку наказу та повідомлення про її проведення є недостатнім.

Документальна невиїзна перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу на підставі отриманих від платника податків або в іншому установленому законом порядку первинних та інших документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків, зборів та інших платежів.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Особливістю документальної невиїзної перевірки є те, що присутність платника податків під час її проведення не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки самостійно або через уповноваженого представника, надавати пояснення з питань, що виникають під час перевірки або вимагати від контролюючого органу перевірки окремих відомостей та фактів, пов`язаних з предметом перевірки, є правом платника податків.

Можливість реалізації платником податків вказаних прав, а також права заперечити повністю проти проведення перевірки, повнота та об`єктивність дослідження контролюючим органом усіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, зокрема, тих, що знаходяться у платника податків, залежить від наявності у платника податків відомостей про те, що відносно нього здійснюються заходи податкового контролю.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений до її початку.

Судом встановлено, та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, що наказ від 03.01.2018 №11 та повідомлення №1 від 03.01.2018 про проведення з 05.01.2018 позапланової документальної невиїзної перевірки було направлено за податковою адресою позивача 03.01.2018 поштовим відправленням за номером 769 (а.с.171).

Згідно дослідженого судом конверта поштового відправлення за номером 769, та довідки відділення поштового зв`язку, конверт з наказом та повідомленням про перевірку не був вручений позивачеві та був повернутий за зворотною адресою у зв`язку із закінченням строку зберігання і надійшов до контролюючого органу лише після 01.02.2018 (а.с. 170).

Враховуючи, що перевірка була проведена у період з 05.01.2018 по 12.01.2018, а її результати були оформлені 19.01.2018, суд констатує, що позапланову документальну невиїзну перевірку контролюючий орган розпочав і завершив без належного повідомлення платника податків - позивача, не маючи у власному розпорядженні відомостей про причини, через які повідомити платника податків виявилось неможливим.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує позицію Верховного Суду України, викладену ним у постановах від 27.01.2015 № 21-425а14, від 09.02.2016 № 21-5864а15, підтриману згодом Верховним Судом у постановах від 19.02.2019 у справі №820/6323/17, від 07.02.2018 у справі №821/1562/16, від 20.02.2019 у справі №807/663/13-а, від 26.02.2019 у справі №821/2424/15-а, від 12.03.2019 у справі №813/1052/15, від 15.05.2018 у справі №809/1578/17, від 19.06.2018 у справі №820/17270/14, від 19.09.2018 у справі №821/595/17, від 09.10.18 у справі №820/1864/17, від 16.10.18 у справі №810/249/15, від 20.11.18 у справі №826/2462/16, від 17.12.18 у справі №804/9880/14, відповідно до якої з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу у спірних правовідносинах не виникло право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, у зв`язку з чим дії Головного управління ДФС в Івано-Франківській області по проведенню перевірки, оформленої актом від 19.01.2018 №53/09-19-13-03-20/ НОМЕР_1 , є протиправними.

Як наслідок Акт перевірки з викладеними у ньому висновками є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, що виключає компетенцію контролюючого органу вважати доведеними викладені у ньому факти податкових та інших правопорушень, а тому прийняті на його підставі рішення про визначення податкових зобов`язань та штрафів, не можуть бути визнані правомірними.

Отже, прийняті на підставі юридично дефектного Акта перевірки податкові повідомлення-рішення від 06.03.2018 №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи представника позивача про незаконність проведеної відносно позивача перевірки, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір на суму 9 605,00 грн., згідно квитанції №193 від 01.04.2019, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.3).

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 9 605,00 гривень, сплаченого згідно наявної в матеріалах справи квитанції (а.с.3).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за № від 06.03.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в частині за основним зобов`язанням в розмірі 1 320 266,74 грн., за штрафними санкціями в розмірі 330 066,69 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за № від 06.03.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в частині за основним зобов`язанням в розмірі 110 048,83 грн., за штрафними санкціями в розмірі 27 512,21 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за № від 06.03.2018, яким нараховано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 680 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (76018, вул. Незалежності 20, місто Івано-Франківськ, ідентифікаційний код 39394463) на користь фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач:

Головне управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код 39394463, адреса: вул.Незалежності, 20, м.Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Скільський І.І.

Рішення складене в повному обсязі 13 вересня 2019 р.