Справа № 477/1936/19
Суддя: Козаченко Р. В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 477/1936/19
Провадження 2-а/477/23/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Бітюковою С.В.,

за участю: позивача Гох ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції МВС України та інспектора поліції цього Управління Гнітько Дмитра ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №6668273 за ч. 2 ст. 122 КУпАП про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що висновки про порушення ним правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог Закону, а також без урахування всіх обставин справи, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вказував, що в порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 інспектор поліції, пере тим як винести оскаржувану ним постанову, не роз`яснив йому його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 307, 308, 287-289 КУпАП, відмовив у відкладенні розгляду справи для отримання юридичної допомоги.

Крім того, в порушення ст. 251 КУпАП не підтвердив доказами вчинення ним правопорушення, а запис в постанові про наявність відеозапису не може бути доказом, так як не відомо яким чином, яким засобом і якою посадовою особою він був здійснений. Тому притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП було здійснено без доказово.

Також просив звернути увагу на те, що винесення постанови про адміністративне правопорушення було вчинено на місці зупинки, що суперечить рішенню Конституційного суду України № 1-11/2015 від 26 травня 2015 року, ст. 258 КУпАП та позиції Вищого адміністративного суду України в справі № 379/758/15-а.

Крім того, вказував, що на узбіччі дороги, де відбулася подія, знаходилися дерева, які затуляли світлофор, що не дозволяло йому вчасно побачити заборонний сигнал світлофора та вчасно зупинитися перед світлофором, оскільки він керував великим вантажним автомобілем з небезпечним вантажем, тому екстрене гальмування могло спричинити небезпечну ситуацію на дорозі. Розміщення світлофора було здійснено з порушенням правил ДСТУ 4092 та ДБН. Це також зумовлювало відсутністю на дорозі попереджувальних знаків 1.24, 1.37, 1.39, 5.35.1, дорожньої розмітки 1.12, 1.14.1 або 1.14.2, 1.14.5, 1.26.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити з тих же підстав, що й були ним зазначені в позовній заяві, визначивши, що постанова підлягає скасуванню, оскільки пішохідний перехід і розміщення перед ним світлофора не відповідає нормам і тому у нього не було можливості уникнути проїзду його на заборонений сигнал світлофора. До того ж вказував, що Правилами дорожнього руху дозволено завершення проїзду перехрестя, якщо рух через нього був розпочатий на дозволений сигнал.

Представник відповідача та відповідач інспектор поліції в судове засідання не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити повністю в задоволенні позову через його безпідставність, так як розгляд справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення був виконаний з дотриманням вимог законодавства, а факт вчинення позивачем правопорушення було підтверджено відеозаписом, копію якого він додав до відзиву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17 липня 2019 року, близько 06.39, позивач керував транспортним засобом марки «SCANIA G400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по вул. Харківське Шосе в м. Полтава, де після проїзду регульованого світлофором пішохідного переходу його зупинив інспектор першого взводу першої роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції МВС України Гнітько Д.О., який пред`явив звинувачення у проїзді регульованого світлофором пішохідного переходу на заборонений сигнал, тобто у порушенні пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України.

Тоді ж на місці поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення і виніс відносно позивача постанову серії ДП18 № 6668273, якою визнав винуватим його у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та наклав стягнення у виді штрафу в сумі

425 грн.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила), порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 8.1 Правил регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п. 8.7 Правил світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофору можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Відповідно до підпунктів ґ), е), є) пункту 8.7.3 Правил такі сигнали світлофора як червоний, жовтий та поєднання червоного з жовтим, забороняють рух, при цьому поєднання червоного з жовтим - попереджає про наступну зміну сигналу на зелений, який дозволяє рух.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем руху на заборонений червоний сигнал світлофора при проїзді пішохідного переходу.

Ця обставина підтверджується відеозаписом події, наданою відповідачем, з якої слідує, що позивач на вказаному автомобілі проїхав пішохідний перехід, який регулювався світлофором, на заборонений сигнал світлофора червоний.

Тобто порушення ним правил дорожнього руху судом не викликає сумніву.

Що ж до посилання позивача на процесуальні порушення при винесені відносно нього оскаржуваної постанови, то з цього приводу суд зазначає наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, згідно із ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, суд вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

Тому винесення відносно позивача на місці зупинки оскаржуваної постанови не суперечить вимогам закону.

Крім того, як вбачається із відеозапису камери нагрудного відеореєстратора, то після зупинки інспектор поліції роз`яснив водію всі його права та обов`язки, тому порушень законодавства при розгляді справи судом також не встановлено.

Що ж до посилань позивача на недотримання вимог ДСТУ та ДБН при розташування на дорозі світлофору, пішохідного переходу, розташування попереджувальних знаків, розмітки тощо, то суд вважає, що належними та достатніми доказами це не було підтверджено, в тому числі необхідність обов`язкового розміщення в місті попереджувальних знаків про наближення до пішохідного переходу чи до світлофору. А переглядом відеозапису, наданого позивачем на підтвердження неможливості вчасно побачити світлофор через розташовані на узбіччі дерева, встановлено, що видимість світлофора з проїжджої частини дороги була на достатній відстані, що дозволяло вчасно відреагувати на його сигнали шляхом зменшення швидкості та зупинки у разі увімкнення заборонного сигналу.

Посилання водія на керування великовантажним автомобілем з небезпечним вантажем, що не дозволяло, на його думку, різко гальмувати перед світлофором, суд не приймає, оскільки водій відповідно до положень пп. б) пункту 2.3. Правил дорожнього руху України 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Крім того, із відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що на 51-й секунді о 06.39 увімкнувся мигаючий зелений сигнал світлофора, який попереджав про увімкнення в подальшому заборонених сигналів, на 54-секунді о 06.39 увімкнувся жовтий сигнал, а на 57- й червоний.

Тобто з часу увімкнення зеленого мигаючого сигналу світлофора і до увімкнення червоного пройшло 6 секунд, а проїхав повз світлофор позивач на 59-й секунді того ж часу, що, на переконання суду, було достатнім для вчасного гальмування перед пішохідним переходом і непроїзду його на забороняючий червоний сигнал. До того ж як вбачається із цього відеозапису перед світлофором мається знак обмеження швидкості в зв`язку з проведенням ремонтних робіт. Тому, на думку суду, при дотриманні правил дорожнього руху у водія ОСОБА_2 була реальна можливість вчасно загальмувати і зупинитися перед світлофором з увімкненим забороненим червоним сигналом.

Зауваження позивача, що правилами дорожнього руху дозволяється проїзд на заборонений сигнал світлофора у разі початку руху на його дозволений сигнал, суд не приймає, оскільки воно не стосується обставин справи: з відеозапису, наданого відповідачем вбачається, що проїзд пішохідного переходу вже був вчинений на заборонений червоний сигнал світлофора.

Що ж до вимог позивача про необхідність закриття провадження в справі, то суд вважає, що це виходить за межі компетенції адміністративного суду, визначену КАС України, оскільки підстави для цього визначає особа, яка проводить розгляд справи, а тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 250 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції МВС України та інспектора поліції цього Управління Гнітько Дмитра ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення відносно нього від 17 липня 2019 року серії ДП18 № 6668273 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі 10 днів з дня складення повного тексту постанови.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, його її повний текст складено та підписано 13 вересня 2019 року.

Суддя Р.В. Козаченко