Справа № 826/13821/16
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Літвіної Н. М., Сорочка Є. О.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника відповідача Чеботарьова А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 24 квітня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.06.2015 року № 2177-17 та від 30.06.2016 року № 15864-13, зняття арешту з майна.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.05.2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 року, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 29.08.2018 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 року скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 15864-13, зняття арешту з майна та направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що листом Мінекономрозвитку від 22.02.2016 р. № 3252-08/4797-03 до ДФС України було направлено перелік автомобілів з року випуску яких минуло не більше п`яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 1 січня 2016 року. Зокрема і транспортний засіб позивача включений до даного переліку як такий, що є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Крім того, за наслідками направлення даної справи Верховним Судом на новий розгляд для об`єктивного вирішення судового спору та доведення правомірності позиції контролюючого органу відповідач звернувся до Мінекономрозвитку з метою отримання інформації та розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу позивача.

Надати належні докази, наявні на момент прийняття спірного податкового рішення, за твердженням апелянта, є неможливим.

Також апелянт звернув увагу на порушення, на його думку, процесуального закону. Свої вимоги апелянт обґрунтовує посиланням на постанову ВС від 04.04.2018 р. у справі № 826/14579/16, у якій суд касаційної інстанції зазначив про необхідність вирішення питання про залучення до участі у справі Мінекономрозвитку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідач зазначає, що ним постійно вживалися заходи щодо отримання інформації (доказів) на підтвердження правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваного ППР та доведення факту приналежності транспортного засобу позивача до об`єкту оподаткування транспортним податком з фізичних осіб у 2016 році. Натомість, суд першої інстанції цю обставину до уваги не взяв.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, особу, що з`явилась, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 є власником легкового автомобіля марки Lexus (тип - Універсал-В), модель GX 460, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 з об`ємом двигуна 4608 см3.

30.06.2016 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» за № 15864-13, яким позивачу визначено до сплати транспортний податок за 2016 рік у сумі 25000, 00 грн.

Також до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 01.07.2016 р. внесено запис про обтяження активів платника податку на підставі акту опису від 29.06.2016 р. № 72.

Предметом доказування у даній справі є вартість автомобіля позивача станом на 01.01.2016 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VІІІ з 01 січня 2015 року введено в дію статтю 267 ПК України, відповідно до якої платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно із приписами підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015 р. (набрав чинності з 01.01.2016 р.) підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України викладено наступним чином: об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18 лютого 2016 року затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, відповідно до п.п.13, 14 якої Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

В свою чергу, згідно п. 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою КМ України від 10 квітня 2013 р. № 403, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378, 00 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року складали 1033500, 00 грн.

Відтак об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500, 00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

У даній справі Верховний Суд зазначив, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

В той же час, 10.10.2018 р. Головне управління ДФС у м. Києві звернулося до Міністерства економічного розвитку і торгівлі із запитом про надання інформації, а саме інформації про середньоринкову вартість легкового автомобіля марки Lexus (тип - Універсал-В), модель GX 460, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 з об`ємом двигуна 4608 см3, станом на 2016 рік, з урахуванням нормативного середньорічного пробігу.

07.11.2018 р. Міністерством економічного розвитку і торгівлі України було надано відповідь № 3805-05/48808-06, згідно якої повідомлено, що розрахована за допомогою калькулятора середньоринкова вартість легкового автомобіля Lexus GX 460 з об`ємом циліндрів двигуна 4,6 літра, бензин, автоматичною коробкою переключення передач, 2013 року випуску з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів (додаток 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 р. № 403) становила 993721, 50 грн. (з ПДВ).

При цьому, наявний в матеріалах справи лист від 22.02.2016 р. № 3252-08/4797-03 правомірно не прийнятий судом першої інстанції до уваги, оскільки його відомості не відображають, що при обрахунку було враховано також показники пробігу автомобіля.

В частині доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції висновків ВС, викладених у справі № 826/14579/16, колегія суддів зауважує, що у відповідності до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Натомість, зазначений апелянтом висновок було висловлено судом касаційної інстанції щодо інших правовідносин у іншій адміністративній справі. В свою чергу, апелянтом не доведено, яким чином зачіпаються права сторін у даній справі обставинами вищезазначеної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя Н. М. Літвіна
Суддя Є. О. Сорочко

(Повний текст постанови складено 12.09.2019 р.)