Справа № 214/3582/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3582/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 вересня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання - Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області лейтенанта поліції Андрієнка Володимира Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом 15.05.2019 року, в якому просить суд: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1128762 від 06.05.2019 року, винесену відповідачем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 06.05.2019 року інспектором ППП Андрієнко В.М. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку із порушенням ним п. 8.7.3 ПДР України. З постанови вбачається, що ОСОБА_1 06.05.2019 року о 10:24 год. керуючи транспортним засобом, номерний знак НОМЕР_1 , в режимі маршрутного таксі на маршруті 214 проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора по вул. Лермонтова, 9. представник позивача вважає, що оскаржувана ним постанова є незаконною, а викладені в ній обставини не відповідають дійсним. Так, як позивач жодним чином вимоги ПДР України не порушував, оскільки він виїхав на пішохідний перехід на миготливе зелене світло світлофора і продовжував рух до завершення маневру, щоб не вдатись до екстреного гальмування та не створити аварійної ситуації на дорозі, та не піддівати небезпеці пасажирів маршрутного таксі. Тобто, він перетнув «стоп-лінію» на миготливе зелене світло світлофора переконавшись, що проїзд буде безпечним для інших учасників дорожнього руху. Під час складання оскаржуваної постанови не з`ясував всіх обставин справи, не прийняв до уваги пояснення водія, не залучив свідків. За таких обставин вважаємо, відповідач не надав доказів про те, що позивач керуючи транспортним засобом порушив п. 8.7.3 ПДР України, тому вина водія у вчиненні правопорушення не доведена, прийняте поліцейським рішення є необґрунтованим, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Крім того, постанова не містить посилання на докази та при її винесенні не були враховані вимоги ст. 268 КУпАП, а саме право на юридичну допомогу, збір і надання доказів, однак він був позбавлений вказаних способів захисту. Також, інспектор не в повній мірі з`ясував всі обставини для правильного вирішення справи.

Ухвалою суду від 16.05.2019 року за результатами автоматизованого розподілу справу прийнято до провадження із призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.11).

Позивач та його представник ОСОБА_2 правом на участь в судовому засіданні не скористались.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав відзив на позов. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що 06.05.2019 року під час здійснення патрулювання ним було помічено, що у м. Кривому Розі по вул. Лермонтова водій ОСОБА_1 , як з`ясувалося після зупинки, керуючи транспортним засобом Рута 22154, державний номерний знак НОМЕР_1 працюючи в режимі маршрутного таксі рухаючись по маршруту здійснив проїзд на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (ґ) ПДР України. Після зупинки транспортного з дотримання ПДР, після чого, він представився водієві відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки. Встановивши особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , виконавши вимоги ст.278 КУпАП та роз`яснивши водієві його процесуальні права, він перейшов до розгляду справи по суті. З`ясувавши фактичні обставини справи, він прийшов до висновку про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, виніс постанову серії ЕАВ №1128762, наклавши на водія штраф в сумі 425 грн. Доводи позивача щодо допущення ним порушення вимог ПДР є хибним, оскільки з відеозапису «Факт порушення» чітко вбачається, як позивач здійснює проїзд регульованого пішохідного переходу на забороняючий жовтий сигнал світлофора. Жодних переконливих доказів своєї невинуватості позивачем не надано.

Відповідь на відзив у встановлений судом строк позивач не подав, заяв про надання додаткового строку не подавав.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходило.

З огляду на скорочені строки розгляду справи та з метою недопущення зловживання учасниками справи їх процесуальними правами, суд вважає за можливе справу розглянути в письмовому провадженні. В порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

06.05.2019 року інспектором полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Андрієнко В.М. винесено постанову серії ЕАВ №1128762 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу 425 грн. (а.с.7). Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 06.05.2019 року о 10.24 год. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом 22154, номерний знак НОМЕР_1 ,в режимі маршрутного таксі (маршрут 214; перевізник - Північтранс) проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора. Своїми діями водій порушив п.8.7.3 (ґ) ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.121 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення поліцейським як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R (запис ( час запису 11:22), тому суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376.

З огляду на вказане, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо порушення його прав та обмеження реалізації його прав, виходячи з того, що позивачем не заявлялось жодних клопотань під час розгляду справи.

Разом з тим, перевіряючи правомірність винесення оскаржуваної постанови суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Згідно з п.п.8.1, 8.7 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів. Світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до п.8.7.3 «ґ» ПДР України, жовтий сигнал світлофору забороняє рух транспортних засобів і попереджає про наступну зміну сигналів.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вважаючи неправомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що рух він розпочав саме на миготливий зелений сигнал світлофору та аби не створити аварійну ситуацію та перешкод іншим учасникам руху завершив маневр проїзду перехрестя, оскільки здійснити екстрену зупинку не мав технічної можливості. Натомість такі доводи позивача суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами з його боку, в той час як правомірність своїх дій та дійсність факту допущеного ОСОБА_1 порушення п.8.7.3 «ґ» ПДР України під час проїзду перехрестя на забороняючий рух жовтий сигнал світлофору інспектор ПП Андрієнко В.М. довів.

Так, оглядом наданого відповідачем відеозапису на диску DVD-R під назвою «Факт порушення» встановлено, що транспортний засіб, номерний знак НОМЕР_1 працюючи в режимі маршрутного таксі №214, рухався по вул. Лермонтова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області Дніпропетровської області та почав здійснювати проїзд перехресті в момент увімкнення жовтого сигналу світлофору без зупинки перед стоп-лінією, зниження швидкості руху перед перехрестям, тобто жодним чином не реагуючи на зміни в дорожній обстановці. На відеозаписі зафіксовано дату, час здійснення відео зйомки - 06.05.2019 року 11:15.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП Андрієнко В.М. зафіксовано у встановленому законом порядку, а сам відеозапис як доказ досліджувався ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор також надавав його для перегляду позивачеві на місці зупинки транспортного засобу, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, аналізом відеозапису та наданих відповідачем роздруківок з відеозапису, на яких чітко зафіксовано, що перехрестя водій ОСОБА_1 проїхав саме на жовтий сигнал світлофору, увімкнення якого мав можливість своєчасно виявити та зреагувати відповідним чином. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про беззаперечність доведення факту допущення водієм ОСОБА_1 порушення п.8.7.3 «ґ» ПДР України.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова серії ЕАВ №1128762 від 06.05.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП є законною, обґрунтованою та винесена по факту встановленого правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області лейтенанта поліції Андрієнка Володимира Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду складено та підписано 12.09.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.