Справа № 825/1855/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 вересня 2019 року
Київ
справа №825/1855/17
адміністративне провадження №К/9901/25671/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі №825/1855/17 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення винагороди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення з відповідача винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01 лютого 2015 року по 09 березня 2015 року, за час безпосереднього перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час участі у антитерористичній операції в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва) у розмірі 6 228,18 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 винагороду за час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 2 лютого 2015 року по 9 березня 2015 року після отриманих під час участі у антитерористичній операції в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва) у розмірі 4 611,87 грн.
У поданій касаційній скарзі відповідач з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Однак, пункт 2 частини п`ятої вказаної статті КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі дають підстави для висновку про те, що спір виник у відносинах з приводу відмови у здійсненні соціальних виплат.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, 29 січня 2015 року позивач одержав вибухову закриту черепно-мозкову травму (струс головного мозку) у зв`язку з виконанням обов`язків за призначенням в зоні АТО на блокпосту 1302 міста Вуглегірська Донецької області внаслідок мінометного обстрілу незаконними збройними формуваннями, та з 1 лютого 2015 року по 9 березня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні. Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 жовтня 2016 року позивача повідомлено про відсутність можливості виплатити винагороду, оскільки це виплата минулих років, яка не передбачена кошторисом видатків на 2017 рік.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними щодо відмови у виплаті винагороди.
Отже, спірні правовідносини виникли щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання інших соціальних виплат.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах а-в пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Посилання Верховного Суду на застосування критеріїв незначної складності, як зазначив ЄСПЛ у рішенні Азюковська проти України, не є порушенням права особи на доступ до суду в контексті вимог статті 6 (1) Конвенції, оскільки умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства, можуть бути суворіші ніж для звичайної заяви.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах а-в пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі №825/1855/17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду