Справа № 580/2450/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року справа № 580/2450/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Руденко А.В.,

за участю:

секретаря - Сачинської В.С.,

представника позивача - адвоката Пилипенка Р.Б. (за ордером),

представника відповідача - Гусак І.Ю. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якій просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 04.02.2019 №Ф-1062-54 про стягнення податкового боргу в сумі 18276 грн. 72 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 02.11.2001 він зареєстрований як фізична особа-підприємець. У зв`язку з укладенням трудової угоди, на початку 2011 року позивач подав заяву до Золотоніської ОДПІ про припинення підприємницької діяльності та відмову від продовження статусу платника єдиного податку.

04 лютого 2019 року ГУ ДФС у Черкаській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1062-54У, за якою станом на 11.04.2019 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску складає 18276,72 грн. Позивач зазначає, що у вимозі від 04.02.2019 чи в актах податкових перевірок відповідачем не наведено доказів того, що позивач відноситься до платників єдиного внеску у період 2011 - 2019 р.р. У вказаний період позивач надавав інформаційні індивідуальні послуги з питань профілактики ВІЛ-СНІДу, які були визначені в його свідоцтві про сплату єдиного податку від 14.01.2010 №720114, виключно за умовами трудового договору та не подавав жодної податкової звітності про отримані доходи від зайняття індивідуальною підприємницькою діяльністю.

Позивач стверджує, що якщо підприємець працює за трудовим договором і отримує від роботодавця доходи як підприємець за один і той же вид діяльності, то такі доходи не будуть вважатись доходами самозайнятої особи. Відповідно такі доходи будуть підлягати оподаткуванню ПДФО та ЄСВ, згідно з п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України і п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід та не здійснює підприємницьку діяльність, не виникає обов`язку сплачувати внесок у мінімальному розмірі. За період, за який нараховано єдиний внесок від здійснення підприємницької діяльності, позивач не займався останньою, оскільки перебував у трудових відносинах з ТОВ «Інтерсистем», котре сплачувало єдиний внесок з його заробітної плати з січня 2017 року.

Перед складанням оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) відповідач не проводив жодної перевірки та не складав будь-якого акту, а позивач не здавав до Золотонісьокї ОДПІ жодної податкової звітності з підтвердженням отримання доходу за період 2017-2019 р.р., відтак, у відповідача були відсутні бухгалтерські дані та інші документи, що підтверджували суми виплат (доходів), отриманих позивачем саме як фізичної особою-підприємцем.

02 вересня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову та зазначає, що згідно реєстраційних та облікових даних платника податків ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в контролюючому органі з 06.11.2001 по 27.06.2019. Враховуючи вищевикладене, позивачу були здійснені нарахування: 09.02.2018 в сумі 8448 грн (за 2017 рік в розмірі 704,00 грн за місяць); 19.04.2018 в сумі 2457,18 грн (за І квартал 2018 року); 19.07.2018 в сумі 2457,18 грн (за ІІ квартал 2018 року); 19.10.2018 в сумі 2457,18 грн (за ІІІ квартал 2018 року); 21.01.2019 в сумі 2457,18 грн (за ІV квартал 2018 року). Станом на 31.01.2019 за платником ОСОБА_1 обліковувався борг зі сплати єдиного внеску в сумі 18276,72 грн.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Руденко А. В. від 12.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11 год. 30 хв. 05 вересня 2019 року.

В позовній заяві позивач заявив клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.08.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд в порядку загального позовного провадження адміністративної справи №580/2450/19 відмовлено.

В судовому засіданні 05 вересня 2019 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні 05 вересня 2019 року представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.08.2019, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 02 листопада 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; основний вид діяльності: надання індивідуальних послуг; 27.06.2019 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем №3003332.

Згідно зі свідоцтвом про сплату єдиного податку серія НОМЕР_2 від 14.01.2010, виданим Золотоніською ОДПІ суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 , вид діяльності: «Надання індивідуальних послуг, консультування з питань профілактики ВІЛ-інфекції, СНІДу та ЗПСШ».

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 29.08.2016 і на час розгляду справи працює директором товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерсистем». Згідно з довідкою ТОВ «Інтерсистем» №30/07/19 від 30.07.2019 про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, ОСОБА_1 працював у товаристві, за період січень 2017 року - червень 2019 року нараховано заробітну плату та сплачено єдиний внесок.

04 лютого 2019 року ГУ ДФС у Черкаській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1062-54У, за якою станом на 11.04.2019 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску складає 18276,72 грн.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Статтею 6 Закону № 2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, з 01.01.2018 всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону №2464-VI категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 21.12.2016 №1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 19,34 гривні.

Законом України від 07.12.2017 №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 - 3723,00 грн.

Таким чином, щоквартальний платіж єдиного внеску складає: у 2017 році - 2112,00 грн (3200 х 22 % х 3); у 2018 році - 2457,18 грн (3723 х 22 % х 3).

Згідно з інтегрованою карткою платника податків ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), заборгованість станом на 31.01.2019 складає 18276,72 грн, в т.ч. за 2017 рік 8448,00 грн.

Відповідно до п.п. 6, 7 ст. 13 Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п. 3 Розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449), 3. органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Згідно з п. 4 Розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Враховуючи вищевикладене, на підставі Закону №2464-VI та Інструкції №449, контролюючим органом нараховано позивачу недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 18276,72 грн., оформлену вимогою від 04.02.2019 №Ф-1062-54У.

Заперечуючи проти вимоги від 04.02.2019 №Ф-1062-54У позивач зазначає, що фактично припинив підприємницьку діяльність ще в 2011 році, подавши відповідну заяву до Золотоніської ОДПІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України від 15.03.2003 №755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції чинній станом на 2011 рік) (далі - Закон України №755-IV) фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Державний реєстратор у день державної реєстрації припинення фізичної особи-підприємця у порядку, визначеному статтями 47-50 Закон України №755-IV, зобов`язаний надіслати відповідним органам статистики, державної податкової служби, пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем та відомості реєстраційної картки про проведення державної реєстрації припинення фізичної особи-підприємця (ст. 51 Закону №755-IV).

Згідно з ч. 8 ст. 4 Закону №755-IV (в редакції Закону від 26.11.2015 №835-VIII, що діє з 13.ю12.2015, фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Отже, з огляду зазначені норми Закону, припинення підприємницької діяльності пов`язано з позбавленням статусу підприємця внаслідок внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пп. 1 п. 11.18 Порядку обліку платників податків та зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Дата зняття з обліку фізичної особи-підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Дані про зняття з обліку платника податків фіксуються в журналі за формою №6-ОПП.

Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.08.2019, підприємницьку діяльність ОСОБА_1 було припинено 27.06.2019, про що вчинено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за №3003332 (припинено, власне рішення).

Отже, суд приходить до висновку, що саме з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізична особа-підприємець позбавляється статусу платника єдиного внеску.

Посилання позивача на те, що він мав наміри припинити підприємницьку діяльність у 2011 року фактично не підтверджені. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати єдиного соціального внеску.

Отже, наявність у позивача боргу по сплаті єдиного соціального внеску повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема карткою особового рахунку платника - фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування.

Стосовно доводів позивача про те, що у зв`язку з оформленням трудових відносин, позивач як найманий працівник не зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок як самозайнята особа, суд зазначає наступне.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТОВ «Інтерсистем» є: надання в оренду інших машин, устатковання та товарів. н. в. і. у. (77.39); оптова торгівля іншими машинами й устаткованням (46.69); оптова торгівля хімічними продуктами (46.75); роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (47.91); інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (47.99).

Із запису в трудовій книжці вбачається, що з 29.08.2016 позивач займає посаду директора ТОВ «Інтерсистем».

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.08.2019 по ОСОБА_1 основний вид діяльності: надання індивідуальних послуг. За свідоцтвом про сплату єдиного податку серія НОМЕР_2 від 14.01.2010, виданому ОСОБА_1 , вид діяльності: надання індивідуальних послуг; консультування з питань профілактики ВІЛ-інфекції, СНІДу та ЗПСШ.

Відповідно до позовної заяви у період 2011- 2019 р.р. позивач надавав інформаційні індивідуальні послуги з питань профілактики ВІЛ-СНІДу.

Аналіз відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить про різні види діяльності двох суб`єктів господарювання: ТОВ «Інтерсистем» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Працевлаштування позивача в інших роботодавців (зокрема, директором ТОВ «Інтерсистме») не є працею в межах його підприємницької діяльності.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що у період з 06.11.2001 по 27.06.2019 позивач був самозайнятою особою, та мав обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10 вересня 2019 року.

Суддя А.В. Руденко