Справа № 826/3470/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3470/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року
у справі № 826/3470/17 (розглянуту у порядку письмового провадження)
за позовом ОСОБА_1
до відповідача Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А :
У березні 2017 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в сумі 243600,00 грн, у порядку черговості, з урахуванням дати подання заяви на виплату відповідної одноразової грошової допомоги - 31 січня 2017 року.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено йому в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, яка передбачена Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з моменту встановлення інвалідності, 01 лютого 2014 року, він набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Київського міського військового комісаріату щодо відмови позивачу 1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат повторно розглянути документи із заявою позивача, для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», з врахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині рішення. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.
Позивачем відзив (заперечення) на апеляційну скаргу подано не було.
Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Протоколом Центральної військово-лікарської комісії від 24 жовтня 2011 року №1864, встановлено, що ОСОБА_1 , отримано поранення (контузія) і захворювання, пов`язанні з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.10).
Позивачу 01 лютого 2014 року встановлено довічно ІІ (другу) групу інвалідності, яка виникла у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копією посвідчення від 20 листопада 2014 року серія НОМЕР_1 та копією довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0082506 (а.с. 7,8).
31 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив вжити заходи щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.11).
Листом 10 лютого 2017 року відповідачем повідомлено, що його заява щодо виплати одноразової грошової допомоги розглянута в Київському міському військовому комісаріаті та те, що позивач не має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, оскільки первинне встановлення інвалідності позивачу комісією МСЕК відбулося до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.14).
Позивач вважаючи протиправними дії Київського міського військового комісаріату щодо відмови в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково мотивував своє рішення тим, що дії Київського міського військового комісаріату щодо надання позивачу відповіді про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 є протиправними, оскільки, питання наявності/відсутності у позивача права на отримання одноразової допомоги повинно бути вирішене виключно Міністерством оборони України.
Відповідачем в апеляційній скарзі вказується на відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, в силу отримання позивачем травми до прийняття відповідної норми якою врегульовано отримання такої одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відносини, що виникають між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абзацу 2 статті 1-2 вказаного Закону, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Статтею 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 3 вказаного Закону, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Пунктом 4 частини другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Постановою Кабінетом Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок №975).
Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності подає уповноваженому органу визначено пунктом 11 Порядку №975.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
З огляду на викладені норми, колегія суддів погоджується із висновками суду першої, що питання наявності/відсутності у позивача права на отримання одноразової допомоги повинно бути вирішене в межах спірних правовідносин виключно Міністерством оборони України.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
На час звернення позивача, у вересні 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"», врегульований наказом Міноборони від 14 серпня 2014 року №530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей» (далі - Наказ №530).
Відповідно до пункту 4.7 Наказу №530, документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України командир військової частини.
Згідно з пунктом 4.8 Наказу №530, висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Пунктом 4.10 Наказу №530 встановлено, що Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України.
Розпорядники коштів другого ступеня доводять ці рішення до командирів військових частин і здійснюють переказ коштів на реєстраційні рахунки військових частин, які через них фінансуються
Відтак, прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства оборони України.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №822/6069/15.
З огляду на викладене, судом першої інстанції зроблено вірні висновки щодо розгляду відповідачем заяви позивача без дотримання процедури, визначеної Порядком №975 та Наказом №530, оскільки будь-яке рішення з даного питання Міністерством оборони України не приймалося, а лист Київського міського військового комісаріату від 10 лютого 2017 року не можна розцінювати як рішення Міністерства оборони України про результати розгляду звернення позивача.
З огляду на викладене, дії Київського міського військового комісаріату щодо надання позивачу відповіді про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 є протиправними, оскільки, питання наявності/відсутності у позивача права на отримання одноразової допомоги повинно бути вирішене виключно Міністерством оборони України.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції викладені у спірному рішенні, оскільки судом, у даній справі не встановлено існування у позивача права на отримання одноразової допомоги, натомість встановлено відсутність у відповідача права на прийняття такого. Відтак, питання щодо визначення у позивача такого права віднесено до виключної компетенції Міністерства оборони України.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Київського міського військового комісаріату Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна
Судді: Ю.А. Ісаєнко
І.О. Лічевецький

Повний тест постанови виготовлено 11 вересня 2019 року.