Справа № 311/3066/19
Суддя: Нікандрова С. О.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Саджинського Святослава Анатолійовича про скасування у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №527367 від 06 серпня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. В позові вказав, що 06.08.2019 року в м.Одеса його автомобіль було зупинено інспектором роти №4 батальйону №3 УПП в Одеській області ДПП Саджинським С.А. за нібито то перевищення ним швидкості в межах дії обмежувального знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», та пред`явлено вимогу про надання водійського посвідчення. Вважаючи дії інспектора щодо вимоги надати посвідчення водія неправомірними, позивач вимагав надати докази вчинення ним адміністративного правопорушення, та для встановлення його особи надав паспорт громадянина України, після чого відносно нього була складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, з якою він не згоден, оскільки не вчиняв жодного правопорушення, відомості викладені в постанові не відповідають дійсності та відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2019 року, відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач письмовий відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також не виконав ухвалу суду про витребування матеріалів справи про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП з документами, на підставі яких було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ДП18 №527367 від 06 серпня 2019 року.

У відповідності до вимог ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікується судом як визнання позову.

Відповідно до ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних

повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов наступного.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "а" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно ч.1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №527367 від 06 серпня 2019 року, вбачається, що 06 серпня 2019 року об 11 годині 44 хвилини в м.Одеса вул. Старокиївське шосе 23 км., 1/1, водій ОСОБА_1 не виконав вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та рухався зі швидкістю в зоні дії цього знаку 86км/год, при цьому на вимогу поліцейського на посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п.2.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у відповідача не було.

Відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема за невиконання вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. Таким чином, належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ПДР, а відповідно скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, є недоведеним, тому притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №527367 від 06 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Саджинського Святослава Анатолійовича про скасування у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №527367 від 06 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП України, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Василівського районного суду С.О.Нікандрова