Справа № 755/11205/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Пилипенко О.Є., Файдюка В.В.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу громадянина Пакистану ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 02 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом громадянина Пакистану ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця з України та заборону в`їзду,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшов адміністративний позов громадянина Пакистану ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця з України та заборону в`їзду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 02 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві та Київської області про скасування рішення про примусове повернення іноземця з України та заборону в`їзду, повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки не враховано, що позивач є шукачем притулку та не володіє українською або російською мовами, не був належним чином ознайомлений із законодавством України та його правами, зокрема, щодо порядку оскарження рішення про примусове повернення іноземця з України. Апелянт вказує, що судом першої інстанції фактично обмежено право позивача на справедливий суд.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку письмового провадження відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням строків, передбачених ст. 288 Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, виходячи з наступного.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 15.07.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м.Києві та Київській області залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

На усунення недоліків позовної заяви позивачу слід було надати уточнену позовну заяву із зазначенням місця проживання чи перебування позивача.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 02.08.2019 р. позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку із тим, що позивачем не дотримано триденний строк на усунення недоліків позовної заяви, зазначений в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 15.07.2019 р.

Судом першої інстанції зазначено, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 15.07.2019 р. позивач отримав 21.07.2019 р., тоді як нову редакцію позовної заяви, датовану заднім числом, тобто 08.07.2019 р. (вх. № 48556 від 01.08.2019 р.), було надіслано лише 31.07.2019 р., про що свідчить поштова відмітка на конверті.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено триденний строк протягом якого він міг скористатися своїм правом на усунення недоліків позовної заяви, що є підставою для її повернення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

За правилами адміністративного судочинства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві, серед іншого, зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження; поштовий індекс.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2019 р. позивач на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду м.Києві від 15.07.2019 р. про залишення позовної заяви без руху засобами поштового зв`язку направив до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив місце свого проживання.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 294 позивачем отримано ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 15.07.2019 р. - 24.07.2019 р.

Разом із уточненою позовною заявою позивачем було надіслано суду лист від 31.07.2019 р., в якому він просить продовжити строк на виконання ухвали від 15.07.2019 р. з огляду на необхідність залучення перекладача для підготовки документів. Позивач зазначає, що вказана обставина зумовила порушення строку на усунення недоліків позовної заяви.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" вказав,що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. З рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" вбачається, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В контексті наведеного вище, беручи до уваги те, що порушення строків на усунення недоліків позовної заяви пов`язано із тим, що позивач не володіє ані українською, ані російською мовами, а залучення перекладача чи фахівця, який міг би надати йому безоплатну правову допомогу зайняло певний час, що судом першої інстанції враховано не було, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Пакистану ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 02 серпня 2019 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: О.Є. Пилипенко

В.В. Файдюк