Справа № 320/7885/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа №320/7885/15-а

адміністративне провадження №К/9901/14571/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Бучик А. Ю., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (суддя Редько О. В.) від 17 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Дурасова Ю. В., судді: Коршун А. О., Туркіна Л. П.) від 30 серпня 2016 року у справі за позовом Приватного підприємства «Браво» до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Приватне підприємство «Браво» (далі - ПП «Браво») звернулося до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради (далі -ВК Мелітопольської міськради) про визнання протиправним та скасування рішення від 19 серпня 2015 року № 148 «Про звільнення території по проспекту 50-річчя Перемоги, 29-29а від рекламних засобів».

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року, позов задоволено.

Приймаючи такі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що при винесені оскаржуваного рішення ВК Мелітопольської міськради було порушено Порядок розміщення об`єктів зовнішньої реклами в місті Мелітополі, затверджений рішенням 19 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області V скликання від 29 серпня 2007 року № 3/28 (далі - Порядок № 3/28), оскільки позивач не попереджався про демонтаж рекламних конструкцій та йому не було запропоновано рівноцінне місце для встановлення рекламних конструкцій. Крім того, суди попередніх інстанцій звернули увагу, що підставою для прийняття рішення від 19 серпня 2015 року № 148 зазначено як неусунення ПП «Браво» порушень вимог чинного законодавства у сфері розміщення зовнішньої реклами, в той час, як відповідно до інформації Управління комунальною власністю, підставою для зміни місця розташування рекламних конструкцій являється зміна містобудівної ситуації у м. Мелітополі, а відтак, позовні вимоги, що стосуються інтересів позивача, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ВК Мелітопольської міськради звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

У касаційній скарзі ВК Мелітопольської міськради зазначає, що ПП «Браво» було повідомлено про необхідність зміни розташування рекламних конструкцій та запропоновано надати рівноцінне місце для перенесення об`єктів реклами, що нібито підтверджується листом від 13 липня 2015 року № 1463/01-15, а тому, на думку скаржника, рішення від 19 серпня 2015 року № 148 «Про звільнення території по проспекту 50-річчя Перемоги, 29-29а від рекламних засобів» прийнято на підставі, у межах та у спосіб, передбаченим законодавством.

30 листопада 2016 року Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження у цій справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 11 вересня 2019 року прийняв справу до свого провадження та призначив її до розгляду.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів установила таке.

На підставі рішення ВК Мелітопольської міськради від 26 травня 2011 року № 100/2 ПП «Браво» отримано дозволи № 303/06, № 1/08 на розміщення зовнішньої реклами за місцем розташування спеціальної конструкції за адресою: просп. 50-річчя Перемоги, 29-29а у м. Мелітополі.

06 червня 2011 року між ПП «Браво» та управлінням комунальної власності Мелітопольської міськради укладено договори № 1129 та № 1064 на тимчасове користування місцями розташування рекламної конструкції за вказаними вище адресами, які передані позивачу на підставі актів приймання-передачі від 27 травня та 06 червня 2011 року.

В подальшому, у зв`язку зі зміною містобудівної ситуації у місті, а саме: виконання робіт із благоустрою території м. Мелітополя та на підставі рішення ВК Мелітопольської міськради від 25 червня 2015 року № 108/2 «Про затвердження схеми благоустрою по просп. 50-річчя Перемоги, 27-29» відповідачем було затверджено схему благоустрою по просп. 50-річчя Перемоги, у зв`язку з чим виникла необхідність зміни місця розташування рекламних засобів, які належать ПП «Браво».

19 серпня 2015 року ВК Мелітопольської міськради прийняла рішення № 148 «Про звільнення території по проспекту 50-річчя Перемоги, 29-29а від рекламних засобів», а 20 серпня 2015 року рекламні засоби, які належать позивачу, були демонтовані.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ПП «Браво» звернулося до суду з цим адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року відповідають зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР «Про рекламу» (далі - Закон № 270/96-ВР) розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 29 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 (далі - Типові правила), та п. 6.1 Порядку № 3/28 передбачено, що строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу.

Додатком 5 до Порядку № 3/28 передбачений порядок демонтажу рекламних засобів, зокрема, демонтаж зовнішньої реклами здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках: за відсутності маркування рекламних засобів відповідно до цього Порядку; у разі виявлення самовільно встановлених рекламних засобів; якщо термін дії дозволу закінчився і не був продовжений або дозвіл було скасовано у встановленому порядку; якщо технічний стан рекламних засобів створює загрозу життю або здоров`ю людей та/або заподіяння шкоди (майнової чи немайнової) третім особам; у разі невідповідності технічних характеристик рекламних засобів та/або місця їх встановлення виданому дозволу на розміщення зовнішньої реклами; за наявності заборгованості розповсюджувача зовнішньої реклами по сплаті коштів за право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу, яке перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Мелітополя, більш ніж за 3 місяці; у випадку зміни містобудівної ситуації та необхідності демонтажу рекламних засобів, що заважають проведенню відповідних робіт.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що у випадках (крім випадку, коли власника рекламних засобів неможливо встановити) демонтаж рекламних засобів має бути проведений власниками (законними користувачами) рекламних засобів самостійно за власний рахунок в термін, вказаний у вимозі робочого органу про демонтаж засобу зовнішньої реклами. Вимога направляється у письмовій формі або вручається представнику розповсюджувача реклами особисто під підпис.

У разі необхідності демонтажу рекламних засобів робочий орган складає їх перелік, що підлягають демонтажу, та направляє його до управління житлово- комунального господарства Мелітопольської міськради для забезпечення його виконання (п. 4 Порядку № 3/28).

За п. 5 Порядку № 3/28 установлено, що організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється на підставі листа робочого органу управлінням житлово-комунального господарства Мелітопольської міськради з залученням комунальних підприємств та організацій, що надають послуги у житлово-комунальній сфері або сторонніх організацій.

Разом з цим, згідно п. 28 Типових правил у разі зміни містобудівної ситуацій проведення реконструкції, ремонту, будівництва на місці розташування рекламного засобу, які зумовлюють необхідність зміни місця розташування рекламного засобу, робочий орган у семиденний строк письмово повідомляє про це розповсюджувача зовнішньої реклами. У десятиденний строк з початку зміни містобудівної ситуації, реконструкції, ремонту, будівництва робочий орган надає розповсюджувачу зовнішньої реклами інформацію про інше рівноцінне місце. У разі досягнення згоди щодо нового місця розташування рекламного засобу вносяться зміни у дозвіл.

На виконання вказаних законодавчих норм 29 березня 2013 року Мелітопольською міськрадою прийнято рішенням № 11 «Правила благоустрою території у м. Мелітополі», розділом XX якого врегульований порядок звільнення території міста від самовільного розміщеного майна.

Так, відповідно до п. 20.2. даного рішення організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу розповсюджуються на випадки виявлення самовільного розміщення майна, об`єктів, споруд, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм, металевих гаражів, кіосків, павільйонів, лотків, палаток, конструкцій, іншого типу, виду, іншого майна, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій (у тому числі рекламних), транспортних засобів, механізмів тощо (далі - майно).

При цьому, під самовільним розміщенням майна розуміється розміщення, встановлення, інші дії, пов`язані з зайняттям території міста Мелітополя, розташування його на земельних ділянках, які не були відведені для цієї мети або здійснені без належного отримання дозволу, встановленого чинними актами законодавства, рішеннями Мелітопольської міськради її виконавчих органів тощо.

Таким чином, демонтувати рекламну конструкцію можливо лише у разі якщо вона встановлена самовільно (без дозволу), та у разі скасування або закінчення дії такого дозволу.

Водночас, як убачається з матеріалів справи та вірно установлено судами попередніх інстанцій, рекламні засоби, які належать ПП «Браво» і розташовані по просп. 50-річчя Перемоги, 29-29а у м. Мелітополі, на момент їх демонтажу мали усі необхідні дозвільні документи (дозволи № 303/06, № 1/08), а тому колегія судді погоджується з твердженнями суду першої та апеляційної інстанції, що такі рекламні засоби неможливо вважати самовільно розміщеними.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги та касаційну скаргу, ВК Мелітопольської міськради стверджує, що ним не було порушено вимоги Порядку № 3/28, оскільки листом від 13 липня 2015 року № 1463/01-15 він повідомив позивача про демонтаж рекламних конструкцій та запропонував останньому рівноцінне місце для їх розташування.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність вказаних вище доводів скаржника з огляду на таке.

У матеріалах справи наявний лист від 13 липня 2015 року № 1463/01-15, яким нібито було повідомлено ПП «Браво» про необхідність зміни розташування рекламних конструкцій та запропоновано надати рівноцінне місце для перенесення об`єктів реклами, як того вимагають Типові правила.

Проте, зазначений лист не містить будь-яких відміток стосовно вручення його позивачу. Крім того, ВК Мелітопольської міськради ні під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій, ні у касаційній скарзі так і не були надані належні та допустимі докази, які б підтверджували отримання ПП «Браво» вказаного листа.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що при винесені рішення ВК Мелітопольської міськради від 19 серпня 2015 року № 148 відповідачем було порушено норми, установлені Порядком № 3/28, оскільки позивач не попереджався про демонтаж рекламних конструкцій, та йому не було запропоновано рівноцінне місце для встановлення рекламних конструкцій, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування цього рішення.

Інших доводів та доказів, аніж ті, які були оцінені судами попередніх інстанцій, касаційна скарга не містить.

За таких обставин Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради залишити без задоволення, постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І. В. Саприкіна

Судді: А. Ю. Бучик

С. М. Чиркін