Справа № 727/7108/19
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/7108/19
Провадження № 2-а/727/193/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Верича Сергія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення до відповідача Інспектора роти №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Верича Сергія Сергійовича, посилаючись на те, що 24.06.2019 року інспектором роти №1 батальйону №1 УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Верич Сергієм Сергійовичем було винесено постанову серії ЕАВ №1260542 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зазначає, що відповідно до змісту вказаної постанови 24.06.2019 року о 16:20:04 водій перевищив дозволену швидкість в населеному пункті с.Якушинці на 37 км/год, рухався зі швидкістю 87 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. Прийнято рішення притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач вважає, що постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав ОСОБА_1 , не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому, на думку позивача, підлягає скасуванню.

Вказує, що процес розгляду справи не відповідав вимогам ст.279 КУпАП, обставини передбачені ст.280 КУпАП не з`ясовувались, права особи, передбачені ст.268 КУпАП дотримані не були. Зокрема, інспектор Верич С .С. не представлявся позивачу, не оголошував яка справа підлягала розгляду, хто притягався до адміністративної відповідальності, не роз`яснював права і обов`язки особам, які брали участь у розгляді справи та не заслуховував вказаних осіб, чим грубо порушив вимоги ст.279 КУпАП.

Крім цього, вважає, що інспектор не виконав свого прямого обов`язку і не з`ясовував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 в його вчиненні, чи підлягав ОСОБА_1 адміністративній відповідальності, чи були обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чим грубо порушив вимоги ст.280 КУпАП.

Також, стверджує, що інспектором Верич С.С. не було забезпечено дотримання прав ОСОБА_1 , а саме право давати пояснення, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, чим грубо порушив вимоги ст. 268 КУпАП.

Таким чином позивач вказує, що розгляд справи інспектором Верич С.С. носив формальний характер, постанова серії ЕАВ №1260542 від 24.06.2019 року винесена з грубими порушеннями процесуальних норм, а тому є незаконною і, на його думку, підлягає скасуванню.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначено, що швидкість вимірювалась приладом Trucam TC 001146, який був вилучений з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року, тому вважає, що сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 є нечинним з 02.11.2015 року. Таким чином, позивач вказує, що вимірювання швидкості руху автомобілів, які здійснюються працівниками патрульної поліції з використанням лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCAM, вчиняється, на його думку, без жодних законних підстав.

Звертає увагу суду на те, що будь-які інші докази, які б вказували на те, що водій транспортного засобу здійснював рух в межах населеного пункту с.Якушинці і перевищив дозволену швидкість, в справі про адміністративне правопорушення відсутні та постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності ґрунтується на припущеннях.

Також, позивач вказує на те, що відповідно до п.п.Ґ п.12.6. ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Відповідно до «Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення», затвердженого постановою КМУ №55 від 30 січня 2019 року, автошлях М12 - є автомобільним шляхом міжнародного значення.

При цьому, як вбачається зі змісту п.2 оскаржуваної постанови, місцем розгляду справи є: Вінницька область, 27Ад М12 - 375 КМ. Даний факт, на думку позивача, свідчить про те, що транспортний засіб був зупинений працівниками патрульної поліції саме на автошляху М12, тобто водій рухався автомобільним шляхом міжнародного значення, де дозволено рух із швидкістю до 110 км/год.

Таким чином, як стверджує позивач, оскільки відсутні будь-які належні докази керування транспортним засобом позивачем територією населеного пункту с.Якушинці, то, на його думку, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Верич Сергія Сергійовича, серії ЕАВ №1260542 від 24.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просять справу розглянути у відсутність позивача, не фіксувати судове засідання технічними засобами, вимоги позову підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи та письмовий відзив на позов ОСОБА_1 від них до суду не надходили.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії постанови серії ЕАВ №1260542 від 24.06.2019 року (а.с.8), що була винесена поліцейським УПП в Чернівецькій області Верич С.С., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Як зазначено в постанові, 24.06.2019 року о 16:20:04 водій перевищив дозволену швидкість в населеному пункті с.Якушинці на 37 км/год, рухався зі швидкістю 87 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, в позовній заяві позивач вказує, що він рухався на автомобільній дорозі М12, на якій дозволена швидкість руху транспортних засобів складає 110 км/год. У самій постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності також вказане місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - Вінницька область, 27 АД М12 375 КМ, що не спростовує твердження відповідача про те, що транспортний засіб під його керуванням був зупинений саме на автошляху М12, а не у населеному пункті с.Якушинці, що також не може бути належним підтвердженням того факту, що інспектором поліції було встановлено порушення позивачем вимог правил дорожнього руху.

При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, суду не було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, на яких міг би бути відображений факт вчинення ОСОБА_1 . вказаного у постанові правопорушення. Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб`єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також доказів того, що інспектором Верич С.С., як суб`єктом владних повноважень, було забезпечено дотримання прав ОСОБА_1 , а саме право давати пояснення, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката. З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

Таким чином, суд вважає, що не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 .

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, справа про адміністративне правопорушення - закриттю, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Верича Сергія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Верич Сергія Сергійовича, серії ЕАВ №1260542 від 24.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: