Справа № 620/1330/19/
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1330/19/ Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 (м. Чернігів, дата складання повного тексту 20.06.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд: з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на його користь недоотримане грошове забезпечення в розмірі 44 446,44 грн.

Вказана позовна заява обґрунтована тим, що утримання податку з доходів фізичних осіб у сумі 40 526,35 грн суперечить п. 168.5 ст. 168 ПК України.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що податок на доходи фізичних осіб у розмірі 40 256,35 грн утримано не було, а компенсовано з Державного бюджету на виконання вимог постанови КМ України № 44 від 15.01.2004.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою стягнути з В/ч НОМЕР_1 на користь позивача недоотримане грошове забезпечення в розмірі 40 526,35 грн.

Зокрема, апелянт вказує на те, що невиплата йому грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення у розмірі 40 526,35 грн, втратою частини доходів та обмеженням його конституційних прав відповідачем, що є незаконним. Такі дії відповідача є протиправними і такими, що порушують його конституційні права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що на момент звернення позивача до суду його право, зокрема, на отримання грошового забезпечення у належному розмірі з боку відповідача порушено не було, оскільки отримання податку на доходи фізичних осіб фактично не відбулось.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини.

Наказом командира № 212 від 22.08.2018 позивача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням з військової служби на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) № 85 від 25.04.2018 (а.с. 10).

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 у справі № 2540/2812/18, командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ № 68 від 24.01.2019, яким передбачено забезпечення нарахування та виплати ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні чергової відпустки терміном 110 діб за 2015, 2016, 2017 роки та грошове забезпечення за період з 27.06.2018 по 22.08.2018 включно (а.с. 19).

Як вбачається з довідки № 321 від 23.05.2019 (а.с. 20) та не заперечувалось позивачем у позові, на виконання вимог вказаного вище наказу в/ч НОМЕР_1 було нараховано ОСОБА_2 грошове забезпечення у сумі 225 146,36 грн. При цьому, фактично виплачено 221 769,17 грн, що відповідає інформації, відображеній у довідці в/ч НОМЕР_1 від 01.03.2019 №107 (а.с. 11).

Як вбачається із вказаних довідок, сума податку на доходи фізичних осіб із нарахованого позивачу грошового забезпечення складає 40 526,35 грн, військовий збір 3 377,19 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно утримав податок на доходи фізичних осіб, не виплативши відповідну компенсацію, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про підтвердження заявлених позивачем доводів, та про порушення його конституційних прав, свобод та інтересів В/ч № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. п. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За правилами п. 168.5 статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до п. 2 5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМ України, № 44 від 15.01.2004, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З наведених приписів законодавства випливає, що механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Однак, враховуючи те, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 у справі № 2540/2812/18 та згідно з наказу № 68 від 21.01.2019 В/ч НОМЕР_2 було нараховано позивачу грошове зобов`язання у сумі 225 146,36 грн, при цьому, сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 40 526,35 грн з позивача утримана не була, а компенсована з Державного бюджету України на виконання постанови КМ України № 44 від 15.01.2004 та згідно з довідок № 107 від 01.03.2019 та № 321 від 23.05.2019 позивачу фактично перераховано на картковий рахунок кошти в сумі 221 769,17 грн, тобто з відрахуванням військового збору в сумі 3 377,19 грн, колегія суддів вважає, що відповідачем виконано свої зобов`язання в частині нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення на виконання рішення суду та наказу.

Викладені обставини жодним чином не спростовані апелянтом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів позивача про те, що невиплата йому грошової компенсації за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення у розмірі 40 526,35 грн є втратою частини доходів та обмеження його конституційних прав відповідачем, що є незаконним, у зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 40 526,35 грн з позивача не утримана, а компенсована у відповідності до постанови КМ України № 44 від 15.01.2004.

Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 16.09.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький