Справа № 620/3654/18
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 вересня 2019 року
Київ
справа №620/3654/18
адміністративне провадження №К/9901/25532/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 серпня 2019 року у справі №620/3654/18 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу

УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ №662 від 26 вересня 2018 року «Про результати службового розслідування».
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що факт фінансових порушень на суму 404 700,14 грн щодо переплати грошової винагороди за участь в АТО на 64-х військовослужбовців, було встановлено аудиторським звітом №234/1/31/24 від 24 червня 2015 року. Таким чином, наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №662 від 26 вересня 2018 року був виданий більш ніж через три роки та один місяць після спливу термінів, встановлених наказом Міністра оборони України №201 від 14 серпня 1995 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 серпня 2019 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №662 від 26 вересня 2018 року «Про результати службового розслідування».
У поданій касаційній скарзі відповідач з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Однак, пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі дають підстави для висновку про те, що спір виник у відносинах з приводу проходження позивачем публічної служби.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі Закон № 1700-VII) займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, позивач обіймає посаду помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_2 (військове звання - майор), а отже він не є особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище в розумінні Закону № 1700-VII, а відтак ця справа належить до справ незначної складності.
Як свідчать матеріали касаційної скарги та досліджені оскаржувані судові рішення, наказом від 26 вересня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності за наслідками проведеного аудиту у 2015 році.
Цей наказ прийнятий через три роки після встановлення факту метаріальних зловживань. Суди попередніх інстанцій зазначили, що час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строк позовної давності, встановлений чинним законодавством.
Зазначений висновок повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №813/2751/17, яка була врахована судами попередніх інстанцій під час прийняття рішення.
Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах а-в пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Посилання Верховного Суду на застосування критеріїв незначної складності, як зазначив ЄСПЛ у рішенні Азюковська проти України, не є порушенням права особи на доступ до суду в контексті вимог статті 6 (1) Конвенції, оскільки умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства, можуть бути суворіші ніж для звичайної заяви.
У касаційній скарзі за зверненням військової частини НОМЕР_1 не зазначено наявності виключних обставин, які за положенням пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України можуть вимагати касаційного розгляду справи.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 серпня 2019 року у справі №620/3654/18.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду