Справа № 361/2080/19
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/2080/19
Провадження № 2-а/361/198/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 вересня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області, суддя Селезньова Т.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи інспектора УПП в Житомирській області Оваденка Андрія Петровича, Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач просить визнати протиправною та скасувати винесену відповідачем відносно нього постанову НК № 514393 від 12.03.2019р., про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ст.132-1 КУпАП. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідач порушив вимоги закону про притягнення до адмін.відповідальності, зокрема, оскаржувана постанова винесена з порушенням Порядку здійснення габаритно-вагового контролю №879, оскільки габаритно-ваговий контроль має проводитись у спеціально-облаштованих місцях стаціонарних або пересувних, а відповідач не був уповноваженою на такі дії посадовою особою, не був уповноваженим здійснювати відповідні заміри щодо габаритів, не робив належні заміри і не використовував необхідні пристрої, а також відсутні докази, на яких ґрунтується висновок відповідача про перевищення габаритів вантажу.

З приводу обставин справи позивач у позовній заяві не заперечував того факту, що керував вказаним у постанові транспортним засобом, і що постанова складена саме відносно нього, що він був зупинений нарядом поліції (відповідачем) і що йому у провину було поставлено саме вказане у постанові порушення. Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач зупинив і оглянув транспортний засіб, керований ним, перевірив документи і повідомив, що вантаж, який перевозить даний транспортний засіб, є великогабаритним і перевозиться без належного оформлення, на що позивач зауважив, що габарити вантажу визначати мають лише уповноважені співробітники «Укртрансбезпеки» з сертифікованим обладнанням. Після чого інспектор виніс незаконну на думку позивача постанову за ст.132-1 КУпАП, не склавши протоколу і порушуючи права позивача. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач подав відзив, у якому позов не визнав, послався на дотримання ним вимог закону, з приводу конкретних обставин відповідач зазначив, що працівники патрульної поліції мають право здійснювати перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку, тобто така перевірка вважається документальною і не здійснюється в пунктах габаритно-вагового контролю. Що факт порушення мав місце, зафіксований доказами (фото фіксацією), і що водій законно притягнутий до адмін..відповідальності, він мав можливість і право надавати пояснення та докази на підтвердження того, що великогабаритний вантаж був забезпечений всіма необхідними документами, які б надавали водію право і дозвіл на користування дорогами України.

Оскільки учасники справи не явились, суд ухвалив перейти до письмового провадження.

Оскаржуваною постановою НК № 514393 від 12.03.2019р. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510грн. за ст.132-1 КУпАП.

За змістом постанови водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом МАН Т6х 18400 н.з. НОМЕР_1 12.03.2019р. о 23-45 на автодорозі Київ-Чоп, 26км, перевозив великогабаритний вантаж, який за своєю шириною становив 2,85 м., що на 0,25 м. перевищує допустиму норму, без відповідних дозвільних документів, чим порушив пп.2.1 "г" та 22.5 ПДР, скоїв правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП.

Щодо процедури притягнення позивача до відповідальності, то суд робить такі висновки:

Розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, протокол не складався. Такі дії відповідача не суперечать вимогам КУпАП.

Позивач до позову долучив копію оскаржуваної постанови, інших доказів не подав.

Відповідач до відзиву долучив у якості доказу фотознімки з місця події і зупинки позивача. З фотознімків вбачається, що автомобіль з вказаним державним номерним знаком уявляє собою платформу з завантаженою на неї ємністю типу цистерни, циліндричної форми, розташованої на платформі горизонтально, - за зовнішніми ознаками подібної тій, що призначена для перевезення паливо-мастильних матеріалів.

На фотознімках зображений автомобіль з тим самим державним номерним знаком, яким керував позивач (чого він не заперечує).

З накладної від 12.03.2019р. видно, що накладна видана Кременчуцьким заводом дорожніх машин отримувачу ТОВ Буковина асфальт через ОСОБА_1 , за довіреністю; найменування: бітумне обладнання вартістю 981200,00грн.

Дані докази узгоджуються між собою і підтверджують ту обставину, що саме дане обладнання перевозив позивач і що воно є великогабаритним. Більш того, сам позивач не оспорює того факту, що він дійсно керував транспортним засобом з великогабаритним вантажем, що перевищував дозволені розміри.

Диспозицією ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

У відповідності до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 к (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно п.2.1 г ПДРУ водій великогабаритного транспортного засобу повинен мати при собі документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Згідно приписів ст.29 Закону «Про дорожній рух» - участь у дорожньому русі транспортних засобів, габарити яких перевищують встановлені нормативи, є обмеженим, тобто вимагає дотримання наведеної вище процедури.

Згідно ст. 33 Закону «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженням з відповідними органами у порядку, визначеному Кабміном України.

Відповідно до пп. З п. 2 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (Порядку), великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно п.21 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового чи габаритного нормативного параметра більше ніж на 2% подальший рух такого транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд.

Постановою КМУ №30 від 18.01.2001р. затверджено «Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, залізничними переїздами» (Правила перевезення). Згідно Правил транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважаться великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДРУ.

Згідно п.4 Правил перевезення - рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізнику уповноваженим підрозділом НП, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Дозвіл оформляється уповноваженим підрозділом поліції на підставі погоджувальних документів з іншими суб`єктами власниками вулично-дорожних мереж, мостових господарств, залізничних переїздів, в яких визначаються умови і режим проїзду таких транспортних засобів.

Згідно п.25 Правил перевезення забороняється проїзд великогабаритних або великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у п.4 цих правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитись у водія і пред`являється на вимогу уповноважених осіб.

Суд враховує, що за змістом позовної заяви позивач не оспорює сам факт перевезення ним великогабаритного вантажу; державний номерний знак його автомобіля збігається з зафіксованим на фотознімку.

Таким чином, та обставина, що саме позивач перевозив на автомобілі дорогами України великогабаритне обладнання (розмір перевищує дозволений більше ніж на 25 см), є встановленою і не оспорюється.

Транспортний засіб, керований позивачем, визнається великогабаритним і таким, що перевищує дозволені габарити та відповідно вимагає додаткового оформлення вантажу (транспортного засобу) дозвільними документами та/або вимагає попереднього внесення плати за користування дорогами України.

Водій зобов`язаний отримати дозвільні документи на користування дорогами, дотримуватись правил перевезення, в тому числі мати при собі вказані документи.

Позивач не оспорює сам факт відсутності у нього необхідних документів щодо проходження габаритного контролю вантажу і транспортного засобу, відповідних замірів, і не оспорює відсутності у нього відповідного дозволу на перевезення такого вантажу дорогами України (користування дорогами) та/або внесення ним (або власником вантажу, якщо він не збігається з водієм) плати за користування дорогами України. ним працівникам поліції надано лише наведену вище накладну, яка підтверджує законні підстави наявності у позивача вказаного вантажу, але не замінює собою необхідних дозвільних документів, які б давали право водію керувати транспортним засобом з великогабаритним вантажем понад дозволені розміри на дорогах України. Суд виходить з того, що водій перевозив той великогабаритний вантаж, який зафіксований на фото, і про який вказано у постанові, і що дійсно габарити вантажу та в цілому транспортного засобу, керованого водієм, перевищували дозволені, і що на перевезення такого вантажу водій не мав жодних передбачених законом документів, що надають право на користування дорогами України.

Таким чином, відповідач довів наявність в діях водія події: факт керування позивачем транспортним засобом з вантажем, що за габаритами перевищував дозволені і який вимагав забезпечення додатковими дозвільними документами, які мають супроводжувати таке перевезення.

Позивач в свою чергу відсутність у нього вказаних необхідних для даного вантажу документів не оспорював, як не оспорював і сам той факт, що його вантаж є великогабаритним, і що для перевезення такого вантажу дійсно необхідне відповідне документальне супроводження., якого у нього не було. Саме позивач (водій) повинен довести наявність у нього документів, які підтверджують проходження ним габаритного контролю у встановлений законом спосіб і порядку, які надають дозвіл на користування дорогою при перевезенні великогабаритного вантажу, та /або документів про внесення відповідної плати за користування дорогами України.

Таким чином, встановлено наявність події і складу адміністративного правопорушення: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, зокрема повинна буди обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, відповідна ним норма закону, наведені пояснення особи, що притягається до відповідальності, докази, надано їм оцінку. Оскаржувана постанова вмотивована, в ній конкретно викладено склад адмін.. правопорушення.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, а також з,ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні адмін.стягнення посадова особа відповідно до вимог ч.3 ст.33, ст.34,ст.35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Судом не встановлено порушень вказаних вимог КУпАП, в тому числі таких, які б тягли необхідність скасування постанови про притягнення до адмін.відподальності- по суті і за змістом правильної і законної.

Позивач дії відповідача і постанову оскаржує виключно з формальних процедурних підстав, а саме оспорює повноваження відповідача. З даного приводу суд враховує наступне:

Згідно пп.4 п.2 Порядку габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно пп.7 п.2 Порядку- місцем здійснення габаритно-вагового контролю є спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Згідно п.3 Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно пп.10 п.2 Порядку попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах.

Згідно пп.11п.2 Порядку Точний габаритно-ваговий контроль -це визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Згідно п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної Поліції.

Згідно п.15 Порядку контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи НП та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як перевірка документів особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст.35 Закону «Про національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Згідно ст.23 Закону про національну поліцію- поліція відповідно до покладених на нею завдань регулює дорожній рух і здійснює контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином вирізняються і не є ідентичними поняття габаритно-вагового контролю (що включає вимірювання на спецобладнанні і процедуру видачі дозвільних документів) і контролю за наявністю у водіїв таких транспортних засобів відповідних дозвільних документів при здійснення руху дорогами України (контролю безпеки дорожнього руху).

У даному випадку відповідач є уповноваженим працівником НП, який здійснював перевірку документів (наявність у учасника руху необхідних документів).

Посилання позивача, що патрульний поліцейський не мав повноважень та спеціальних знань для вимірювання і визначення на відповідність дотримання параметрів під час перевезення вантажів, оскільки визначити, чи відповідають габарити вантажу нормам можуть тільки уповноважені співробітники Укртрансбезпеки, що мають відповідні знання, фах і обладнання, - для розгляду даної справи не приймаються, оскільки у випадку з позивачем відповідач не здійснював габаритно- вагового контролю, а здійснював документальну перевірку в межах своїх повноважень по забезпеченню дотримання учасниками руху правил дорожнього руху.

За візуальними зовнішніми ознаками транспортного засобу відповідач мав всі підстави зупинити для перевірки щодо наявності дозвільних документів позивача; тому з цього приводу його дії у згоджуються з законом. Відповідач здійснив певні виміри за допомогою вимірювального звичайного засобу (що не є вагово-габаритним кваліфікованим контролем), а є фіксацією габаритів, їх уточнення. Суд вважає вказані заходи фіксації достатніми і належними, і зняті заміри достовірними. Виявивши, що даний транспортний засіб є великогабаритним, відповідач мав всі підстави вимагати пред`явлення йому на перевірку всіх необхідних документів на вантаж. Такі документи водієм надані не були (чого позивач не заперечує і це слідує з неподання таких доказів позивачем суду)

Таким чином висновки про наявність в діях водія складу адмін. правопорушення, передбаченого в статті КУпАП, зазначеній в оскаржуваній постанові, правильні і обґрунтовані.

Посилання позивача на відсутність доказів є таким, що суперечить закону і встановленим обставинам, оскільки у даному випадку належним і достатнім доказом є зафіксований факт керування автомобілем з вантажем з габаритами ширини, що перевищують допустимі ; а саме відсутність у водія необхідних документів, і є доказом наявності в його діях складу правопорушення.

Суд виходить з того, що у даному випадку відповідач діяв в межах своїх повноважень, у спосіб, передбачений законом, з дотриманням процедури, без порушення прав особи, яке б тягло однозначне скасування прийнятого рішення, і діяв належно для досягнення мети, для якої він наділений відповідним повноваженнями (щодо забезпечення безпеки дорожнього руху і дотримання водіями вимог ПДРУ при керуванні транспортними засобами на дорогах України), і така мета була досягнута правомірними діями.

Тому надаючи аналіз діям відповідача у контексті вимог статті 2 КАСУ, суд не вбачає таких порушень, які б тягли скасування постанови. В цілому дії відповідача правомірні, і оскаржувана постанова законна, і вона не може бути скасована лише з формальних підстав.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, підстав позову і виходячи з наявних доказів, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові інспектора УПП в Житомирській області Оваденка Андрія Петровича, Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення НК № 514393 від 12.03.2019р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. У разі неотримання рішення в день його складення учасник справи має право на поновлення строку оскарження, якщо подасть апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Скарга подається до апеляційного суду безпосередньо або згідно п.15.5 перехідних положень КАСУ через суд, що ухвалив рішення.

Повне рішення складено 12.09.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова