Справа № 523/8171/19
Суддя: Аліна С. С.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/8171/19
Провадження №2-а/523/160/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді- Аліна С.С.

за участю секретаря -Вовкович І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Гамули Вячеслава Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Одесі про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Гамули Вячеслава Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Одесі про скасування постанови про адміністративне правопорушення

Позов обґрунтовано тим, що 11 травня 2019 р. близько 12 год. 15 хв. керуючи автомобілем Mitsubishi Mirage НОМЕР_1 позивач заїжджав до свого двору, будинку в якому мешкає, а саме: за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач зауважує на тому, що зупинився біля воріт з метою їх відчинити, однак. до нього підійшов ком. роти старший лейтенант поліції Гамула Вячеслав Іванович, який зробив зауваження позивачу та сказав, що він рухався по тротуару, чим порушив ПДР.

Як зазначає позивач, на його заяву про те що він мешкаю у даному будинку інспектор не відреагував. Припаркувавши авто у дворі позивач підійшов до лейтенанта та спокійно поспілкувавшись з ним, але так і не зрозумів його мотивів та доводів щодо його обвинувачень і запропонував йому заарештувати його, що він негайно і зробив, надягнув на мене наручники та посадивши до патрульної машини. Вже у Хаджибеївському відділі поліції, старший лейтенант поліції Гамула Вячеслав Іванович склав протокол про адміністративне порушення і постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач, постанову серії ЕАВ № 1142668 від 11 травня 2019 р. про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за рух ТЗ по тротуарах і пішохідних доріжках, вважає незаконою та необґрунтованою.

Посилався на те, що згідно Пунктом 26.3. ПДР України встановлено, що у пішохідну зону в`їзд дозволяється транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані; зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні. Жодних доказів того, що саме позивач порушив правила дорожнього руху лейтенант поліції не надав. Дані обставини стали підставю звернення до суду.

У судовому засіданні позивач з`явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника третьої особи надійшли пояснення на позов в якому просили в задоволені позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, пояснення третьої особи. вислухавши пояснення та доводи позивача. суд вважає, що позов не доказаний, не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.05.2019 р. у м. Одеса по вул. Чорноморського козацтва, 31, командиром роти №4 батальйону №1 УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Гамулою В.І. було винесено постанову серії ЕАВ № 1142668, якою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за вчинене ним адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, рух по тротуарах.

Так, згідно постанови серії ЕАВ № 1142668, - 11.05.2019 р..приблизно о 14:30 у м. Одеса під час патрулювання поліцейськими було помічено автомобіль Mitsubishi Mirage ВН1478ТЕ, під керуванням, ОСОБА_1 , що рухався по вул. Чорноморського Козацтва, тротуаром, чим порушив вимоги п.п. 11.13 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону У країни від 02 липня 2015 року №5 80-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 11.13. ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів.

Частиною першою статті 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Стаття 16 ЗУ «Про дорожній рух» Водій зобов`язаний виконувати розпорядження лоліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частини першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП. протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:..., зокрема, і за частиною першою статті 122»),

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд ікого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121- 1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.18 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги. тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки, частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України. то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов 'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Разом з тим, в обґрунтування власної правої позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт порушення ним п. 11.13 ПДР України.

Навпаки, позивачем підтверджується факт руху тротуаром у вказаному в постанові місці та робиться посилання на те, що він мав не це право, посилаючись на п. 26,3 ПДР України, у відповідності до якого дозволяється рух у «пішохідній зоні» транспортним засобам, що належать громадянам, що проживають у цій зоні.

Дане посилання позивача свідчить про те, що ним було скоєне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також не повне розуміння ним вимог ПДР України.

«Пішохідну зону» визначає дорожній знак 5.33, що інформує про особливості і умови дорожнього руху у такій зоні. Слід зазначити, що такий знак, в місці скоєння правопорушення відсутній.

Окрім того, згідно п. 26.3 ПДР України, у пішохідну зону дозволяється в`їзд транспортним засобам, що, зокрема проживають у зазначеній зоні, однак рух дозволено проїзною частиною, а не тротуаром.

Так, «тротуар» - це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

На тротуарах заборонені зупинка і стоянка, а також рух транспортних засобів, крім випадків, передбачених окремими пунктами розділу 15 Правил дорожнього руху України, що регламентує правила зупинки та стоянки.

З огляду на все зазначене вище в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122. Постанова серії ЕАВ № 1142668 від 11.05.2019 р. є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Таким чином позов ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,5,9,77,90,139,241,243-246,250,255,268,286,295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Гамули Вячеслава Івановича, третя особа: Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Одесі про скасування постанови про адміністративне правопорушення- залишити без задоволення.

Копію рішення направити ОСОБА_1 , інспектору патрульної поліції УПП в Одеській області старшму лейтенанту поліції Гамули В.І., Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м.Одесі.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 16.09.2019р.

Суддя: Аліна С.С.