Справа № 260/848/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2019 рокум. Ужгород№ 260/848/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Глюдзик А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 09 вересня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 13 вересня 2019 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Закарпатській області), якою просить: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2019 року № 000061305 та податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2019 року № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 березня 2019 року позивач отримав податкові повідомлення-рішення від 08 лютого 2019 року № , № та № . Вказані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі Акту перевірки від 10 вересня 2018 року, однак позивач із актом ознайомлений не був. Оскільки загальний розмір заборгованості, який анульовано банком становить 12361 доларів США, з яких сума основного боргу - 12315 доларів США, сума відсотків - 46,21 доларів США, то позивач визначив, що сума загального доходу, яка включається до загального річного оподатковуваного доходу у вигляді додаткового блага (прощений (анульований) борг за кредитом) становить 96396,85 грн. Відповідно сума податку, який підлягає сплаті в бюджет становить 17711,432 грн. податку на доходи фізичних осіб та 1475,95 грн. військового збору. Позивач зазначає, що 13 березня 2019 року подав до органів ДФС декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік, де задекларував дохід у розмірі 96396,85 грн. та сплатив з нього податки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб ДФС про суми виплачених доходів та утриманих з них податків, встановлено, що позивач у 2016 році отримав дохід від АТ "Укрсибббанк" у сумі 305684,56 грн. за ознакою доходу "126" - додаткове благо, без визначення суми утриманого податку. Банком було повідомлено позивача про анулювання боргу та необхідність самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб, відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб та сплатити військовий збір. Однак, позивач тільки у 2019 році подав декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій задекларував отриманий дохід як додаткове благо не у розмірі 305684,56 грн., а у розмірі 98396,85 грн. та визначив суму податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 17711,43 грн. та суму військового збору у розмірі 1475,95 грн., а відтак податок сплачено не в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 грудня 2018 року працівниками ГУ ДФС у Закарпатській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб по отриманому у 2016 році від АТ "Укрсиббанк" (додаткове благо).

За результатами перевірки складено акт від 12 грудня 2018 року № 1234/07-16-13-05-07/.

Перевіркою встановлено, що відповідно до наявної податкової інформації фізична особа- платник податків ОСОБА_1 протягом 2016 року отримував доходи, які згідно з Податковим кодексом підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником податку у річній декларації про майновий стан та доходи.

Так, згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ГУ ДФС України про суми виплачених доходів та отриманих відомостей від АТ "Укрсиббанк" ОСОБА_1 отримав доходи, як додаткове благо у розмірі 305684,56 грн., з яких не сплачено податок.

Інформація про суму отриманих доходів у вигляді додаткового блага підтверджена податковим агентом АТ "Укрсиббанк" згідно листа від 26 лютого 2018 року № 14-2-02/10642.

Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДФС податкових декларацій встановлено, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 за 2016 рік податкову декларацію до Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області не подано, чим порушено пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 розд. ІІ Податкового кодексу України.

Таким чином, проведеною перевіркою визначено загальний річний оподатковуваний дохід фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 , який за 2016 рік складає 305684,56 грн.

Оскільки фізична особа - платник податку ОСОБА_1 декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік не подавав до Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, то і податок та військовий збір самостійно не сплачував.

Відповідно до висновків перевірки встановлено наступні порушення:

- пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, донараховано до сплати податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік в сумі 55023,22 грн. ;

- пп. 1.2 п. 16 1 підр. 10 розд. ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, донараховано до сплати військовий збір за 2016 рік в сумі 4585,27 грн.;

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 розд. ІІ Податкового кодексу України, в частині неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік.

08 лютого 2019 року ГУ ДФС у Закарпатській області на підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 55023,22 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 13755,81 грн.

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 4585,27 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1146,32 грн.

Позивач, не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргами від 14 березня 2019 року на податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2019 року № та № .

Рішенням Державної фіскальної служби України від 07 травня 2019 року № 3548/С/99-99-11-05-01-25 про результати розгляду скарг залишено без змін податкові повідомлення-рішення № та № ., а скарги позивача - без задоволення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 ПК України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 цього Кодексу об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Таким чином, основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23 серпня 2019 року у справі № 825/599/17.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення АТ "Укрсиббанк" про анулювання боргу від 14 липня 2016 року № 31-2-06-01 позивача повідомлено про анулювання кредитної заборгованості, що станом на 14 липня 2016 року становить 12361,63 доларів США, а саме: суми основного боргу (кредиту) 12315,42 доларів США, що складає 305684,56 грн. по курсу НБУ станом на 14 липня 2016 року. Також, позивача повідомлено про анулювання заборгованості, а саме: суми процентів 46,21 доларів США, що складає 1146,99 грн. по курсу НБУ станом на 14 липня 2016 року.

У вказаному повідомленні про анулювання боргу банк роз`яснив позивачу, що відповідно до пп. "д" п. 164.2 ст. 164 ПК України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є його доходом, отриманим як додаткове благо і йому необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про анулювання боргу, що не заперечувалося ним під часу судового розгляду справи.

За встановлених у даній справі обставин анулювання (прощення) кредитором основної суми заборгованості за кредитом (основної суми боргу) у розмірі 305684,56 грн., суд дійшов висновку, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку - ОСОБА_1 та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2016 рік.

Відповідно до п.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач, як платник податку, зобов`язаний був подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 305684,56 грн., отриманий від АТ "Укрсиббанк" та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

В той же час, судом встановлено, що на момент проведення контролюючим органом перевірки, позивачем не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та відповідно не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів, отриманих у 2016 році.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 53 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт отримання позивачем у 2016 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 305684,56 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пунктом 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, а отже позивач зобов`язаний був сплатити 55023,22 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Окрім того, відповідно до положень п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що відповідачем згідно податкового-повідомлення рішення № від 08 лютого 2019 року правомірно нараховано суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 55023,22 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 13755,81 грн. Відтак, відсутні підстави для його скасування.

Крім того, відповідно до абз. 1 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп. 1.1 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно з пп. 1.2 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу ХХ ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий у вигляді додаткового блага включається до загального місячного оподаткованого доходу такого платника та підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5%.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що відповідачем правомірно нараховано суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 4585,27 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції згідно податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2019 року № .

З приводу посилань позивача п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, суд зазначає, що вказана норма не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Зі змісту вказаної норми, вбачається, що основною підставою для застосування вказаного пункту 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України є зміна валюти зобов`язання до прощення боргу, а також прощення банком не самого тіла кредиту, а саме суми, що є різницею між сумою боргу, що виникла через зростання курсу іноземної валюти.

Однак, судом встановлено, що АТ "Укрсибббанк" не здійснював переведення боргу у національну валюту, а анулював суму основного боргу (кредиту) у розмірі 12315,42 доларів США, що станом на день такого анулювання (14.07.2016 року) становив 305684,56 грн.

Відтак, суд вважає необґрунтованим, задекларований позивачем згідно декларації про майновий стан і доходи за 2016 року дохід у розмірі 98396,85 грн. та визначену суму податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 17711,43 грн. та суму військового збору у розмірі 1475,95 грн.

Крім того, суд зазначає, що вказана декларація була подана позивачем тільки у 2019 року, тобто з порушенням строку встановлено ПК України.

З приводу посилань позивача на те, що ГУ ДФС у Закарпатській області не дотримано вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення та не ознайомлено з актом за її результатами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

У відповідності до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (п. 79.3 ст. 79 ПК України).

Судом встановлено, що наказ про призначення перевірки, повідомлення про перевірку та акт перевірки направлені на адресу позивача: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи копіями рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень. Вказані поштові відправлення повернуто поштовою службою без вручення.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.3 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Крім того, відповідно до п. 1 розділу 1 Положення про реєстрацію фізичних осіб у державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року № 822 всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Відповідно до п. 1 розділу VI фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

В той же час, судом встановлено, що позивач повідомив контролюючий орган про зміну адреси проживання на АДРЕСА_2 тільки 31 січня 2019 року, що підтверджується довідкою заступника начальника управління обслуговування платників податків ГУ ДФС у Закарпатській області.

Враховуючи вищенаведене, судом не встановлено допущення відповідачем порушень щодо не виконання вимог податкового законодавства в частині належного повідомлення позивача про проведення перевірки до початку її проведення, оскільки наказ та повідомлення про проведення перевірки, а в подальшому і акт перевірки надсилались контролюючим органом на останню наявну в нього адресу позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. ГУ ДФС у Закарпатській області доведено правомірність оскаржених податкових - повідомлень рішень, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами та задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька