Справа № 2а-5739/12/1370
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7915/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року про видачу дубліката виконавчого листа у справі за адміністративним позовом заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України у м. Івано-Франківську до Управління механізації №22 Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» в особі Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» про стягнення заборгованості,-

суддя в 1-й інстанції - Гулкевич І.З.,

час ухвалення рішення 05.07.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 08.07.2019 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі заявник, стягувач) звернулося в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення такого до виконання.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року заяву задоволено. Ухвалено видати дублікат виконавчого листа у справі № 2а-5739/12/1370 на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2010 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, Приватне акціонерне товариство «Фірма «Нафтогазбуд» (далі боржник) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не досліджено чи справді була втрата виконавчого листа. Крім того, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, а тому заява задоволена бути не може.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2012 року стягнуто з боржника на користь заявника 103 019,17 грн заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Згідно бази «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що 16.11.2012 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 2а-5739/12/1370, який перебував на виконанні в Івано-Франківський міському відділі ДВС.

У червні 2019 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з тим, що під час пересилання поштою виконавчого листа з виконавчого органу його було втрачено.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2012 року стягнуто з боржника на користь заявника 103 019,17 грн заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

16.11.2012 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 2а-5739/12/1370.

21.09.2015 року головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу згідно п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

14.06.2018 року спеціалістом сектору забезпечення наповнення бюджету Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було проведено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження по боржнику, внаслідок чого, було встановлено, що державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з чим, заявником 19.06.2018 року було подано скаргу на бездіяльність державного виконавця.

15.02.2019 року на адресу стягувача надійшла відповідь, про те, що виконавчий лист № 2а-5739/2012 від 16.11.2012 року був втрачений при пересилці.

19.06.2019 року стягувачем було подано заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до п.18.4 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606, в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Заява про примусове виконання подана стягувачем 24.01.2013 року, тобто в межах строків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 23 Закону № 606 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання

після переривання встановлюється з дня його повернення.

У 2018 році стягувач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та встановив факт винесення постанови про повернення виконавчого документа.

15.02.2019 року на адресу заявника надійшов лист від виконавчого органу про те, що 21.09.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, проте при пересилці такий було втрачено (а.с. 105).

Таким чином, твердження викладене заявником у відзиві на апеляційну скаргу про те, що згідно звірки виконавчий лист № 2а-5739/2012 станом на 01.01.2019 року перебував на примусовому виконанні і лише в квітні 2019 року встановлено, що вказаний виконавчий лист не перебуває на виконанні, спростовується вищенаведеним та не береться судом до уваги.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що з часу подання листа до виконання у 2013 році та до 2018 року часу ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, стягувач не цікавився результатами виконавчого провадження та не вживав жодних дій для отримання інформації щодо стягнення заборгованості.

Також суд звертає увагу на те, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання минули. Заперечення заявника що строк переривався та ще не пропущений колегія не бере до уваги, оскільки строк пред`явлення документа до виконання після переривання встановився з дня його повернення. Днем повернення виконавчого документа є день винесення відповідної постанови, тобто 21.09.2015 року.

Щодо твердження заявника про неотримання постанови про повернення виконавчого документа суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України, затв. наказом Міністерства юстиції України 26.12.2011 року № 3593/5, постановою правління Пенсійного фонду України 26.12.2011 року № 39-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.12.2011 року за № 1523/20261, взаємодія органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України здійснюється шляхом щоквартального взаємозвірення виконавчих документів за рішеннями, зазначеними у пункті 2 цього Порядку, які знаходяться на виконанні в тому органі державної виконавчої служби, з яким проводиться взаємозвірення, а також шляхом оперативного взаємного реагування на звернення органів державної виконавчої служби, органів Пенсійного фонду України про факти порушення законодавства під час виконання вказаних рішень та вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Тобто, взаємодія органів державної виконавчої служби та органів Пенсійного фонду України при виконанні рішень про стягнення коштів на користь держави здійснюється в порядку звірки виконавчих документів щокварталу, а отже з 2015 року по 2018 рік стягувач міг неодноразово дізнатись про повернення виконавчого документа.

Стягувач надав суду копії актів звірки виконавчих документів станом на 01.04.2019 року та на 01.01.2019 року по боржнику та вказав, що станом на 01.01.2019 року виконавчий лист перебував на виконанні у виконавчому органі, а вже станом на 01.04.2019 року не перебував на виконанні. Згідно зазначених актів виконавчий документ № 2а-5739/2012 передано до виконавчого органу 16.03.2015 року та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 27.03.2015 року (запис № 141 та № 162 відповідно). Проте, з наявних у матеріалах справи документів, спірний виконавчий документ подано до виконавчого органу 24.01.2013 року, тоді ж і винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, що не заперечується сторонами. Також з листа виконавчого органу вбачається, що виконавчий лист було втрачено при пересилці ще в 2015 році, а в акті звірки станом на 01.01.2019 року, за твердженням заявника, виконавчий лист перебуває на виконанні. Отже, інформація наявна в матеріалах справи та інформація актів звірок містить розбіжності, що не дає змоги суду використати вказані акти як належний доказ.

Апеляційний суд вказує, що заявником надано акти звірки лише за 2019 рік, проте з 2015 року суду невідомо чи проводились встановлені законодавством звірки та як повернення виконавчого документа стягувачу не було в них відображено.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 308,312,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року у справі № 2а-5739/12/1370 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про видачу дубліката виконавчого листа відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повний текст постанови виготовлений 11 вересня 2019 року.