Справа № 300/365/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 вересня 2019 року

Київ

справа №300/365/19

адміністративне провадження №К/9901/25386/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 у справі №300/365/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 09.11.2018 №Ф-64656-51 на загальну суму 15819,54 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

04.09.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження. Касаційна скарга вмотивована незгодою з мотивувальною та резолютивною частинами оскаржуваних рішень щодо відхилення доводів скаржника про незаконність вимоги про сплату боргу з огляду на відсутність у самозайнятої особи, яка здійснює адвокатську діяльність, та якій встановлена інвалідність, обов`язку щодо сплати єдиного внеску. Відсутність у частині четвертій статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" положень про звільнення від сплати єдиного внеску, окрім фізичних осіб-підприємців, й осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю, на думку скаржника, є дискримінаційними.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є: справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд першої інстанції врахувавши вимоги статей 12, 257, 262 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15819,54 грн < 192100 грн).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що зазначена справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також становить для позивача винятковий інтерес і має значний суспільний інтерес.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її. А посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі, а тому не може прийматись судом, як виключний випадок.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Поряд з цим, колегією суддів враховано, що висновки судів попередніх інстанцій про непоширення на осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, пільг, встановлених частиною четвертою статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у повній мірі відповідають висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах (справа №1640/2837/18).

Разом з тим, задовольняючи вимоги адміністративного позову суди вказали на підписання спірної вимоги неуповноваженою особою, що є суттєвим недоліком рішення суб`єкта владних повноважень та свідчить про його протиправний характер.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 у справі №300/365/19 .

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду