Справа № 2а-14231/11/2670
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2019 року

Київ

справа №2а-14231/11/2670

адміністративне провадження №К/9901/753/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П,

розглянувши у письмовому провадженні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2012 (головуючий суддя: Шрамко Ю.Т.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 (головуючий суддя: Аліменко В.О., судді: Безименна Н.В., Кучма А.Ю.)

у справі № 2а-14231/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНД-ГРУП»

до Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНД-ГРУП» (далі - позивач, TOB) звернулось до суду з адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - відповідач) в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.09.2011: № 0 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 115563,00 грн. в тому числі за основним платежем в сумі 92450,00 грн та штрафні (фінансові) санкції - 23113,00 грн та № 0 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 91045,00 грн в тому числі за основним платежем 72836,00 грн та штрафні (фінансові) санкції - 18209,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012, позов задоволено повністю: скасовані податкові повідомлення-рішення від 20.09.2011 № 0 та № 0.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 1.32 ст. 1, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст. 5, пункту 11.2.1 пункту 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (далі- Закон № 334/94-ВР), підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі Закон № 168/97-ВР) статей 69, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги дублюють висновки акту перевірки від 12.09.2011 № 337/23-611/35133874, які стали підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень. В доводах касаційної скарги податкова посилається на обставини встановлені досудовим слідством, що невстановлені особи протягом 2009-2010 років підробили документи щодо фінансово-господарської діяльності по взаємовідносинах з ТОВ «ВПК» Трейд-Центр», ТОВ «Фінпром-груп», ТОВ «Компанія «Київспецпромторг», а саме: ОСОБА_1 з 2008 року по 2011 рік, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , створювали та придбавали суб`єкти підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності. Головним слідчим управлінням МВС України порушено кримінальну справу відносно вищевказаних осіб за складом фіктивного підприємництва, вчиненого повторно, за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. Згідно протоколу допиту ОСОБА_5 , 1987 року народження, допитаного в якості свідка по кримінальній справі № 24-210, встановлено, що він дізнався про те, що є директором ТОВ «ВКП`Трейд-Центр», з телефонних дзвінків працівників міліції. Повідомив, що директором та засновником ТОВ «ВПК» Трейд-Центр» не є і не був, від вказаного Товариства податкову звітність (накладні, декларації), договори, видаткові накладні, рахунки-фактури не підписував. Також, при проведенні допиту ОСОБА_3 встановлено, що останній за грошову винагороду оформив на своє ім`я ТОВ «Фінпромгруп». Гроші та документи для підпису йому привозилися невідомими жінками, хто готував та здавав податкову звітність не знає, особисто підприємницьку діяльність не вів. Крім того, при допиті ОСОБА_6 встановлено, що підприємство ТОВ «Компанія «Київспецпромторг» зареєстровано на його ім`я за грошову винагороду. По документах дана компанія займалась купівлею-продажем будівельних матеріалів, запасних частин. Фактичну діяльність підприємства гр. ОСОБА_7 не контролював, а тільки інколи підписував від його імені податкову звітність.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подати заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача сум грошового зобов`язання із податку на прибуток, ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті позапланової виїзної перевірки від 12.09.2011 №337/23-611/35133874. Згідно з цим актом підприємство порушило норми пункту 5., підпункту 5.2.1, пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР в наслідок чого позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 92450,00 грн., в тому числі , за 2009 у сумі - 21084,00 грн., другий, третій та четвертий квартали 2009 року у сумі 0 грн.), за 2010 рік у сумі 71366,00 грн., перший квартал 2010 року у сумі 39591,00 грн., півріччя 2010 року у сумі 71366,00 грн. (другий квартал 2010 року у сумі 31775,00 грн.), дев`ять місяців 2010 року та четвертий квартал 2010 року - 0 грн.), порушення вимог підпункту 7.2.4, пункту 7.2, підпункту 7.4.5, пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону 168/97-ВР, внаслідок чого позивачем занижено ПДВ за період з 01.01.2009 до 31.12.2010 на загальну суму 72836,00 грн., у тому числі за лютий 2009 року на суму 12783,00 грн., за березень 2009 року на суму 448,00 грн., за квітень 2009 року на суму 617,00 грн., за травень 2009 року у суму 3019,00 грн., за лютий 2010 року у суму 26518,00 грн., за березень 2010 року у сумі 4032,00 грн., за квітень 2010 року у сумі 5230,00 грн., за травень 2010 року у сумі 20189,00 грн.

Перевіркою встановлено завищення валових витрат за період, що перевірявся на загальну суму 369796 грн., в т.ч. за періоди: І квартал 2009 року в сумі 84334 грн., півріччя 2009року 2009р. у сумі 84334 грн. (ІІ квартал 2009р. 0 грн.), 9 місяців 2009р. у сумі 84334 грн. (ІІІ квартал 2009р. 0 грн.), 2009р.на суму 84334 грн. (ІV квартал 2009р. 0 грн.), І квартал 2010р. у сумі 158635 грн., півріччя 2010р. у сумі 285462 грн., 9 місяців 2010р. у сумі 285463 (ІІІ квартал 2010р. 0 грн.), 2010р. у сумі 285462 (ІV квартал 2010р. 0 грн.) та завищення податкового кредиту на загальну суму 73959 грн., у тому числі за лютий 2009 р. у сумі 16867 грн., лютий 2010 р. у сумі 27641 грн., березень 2010 р. у сумі 4032 грн., квітень 2010 р. у сумі 5230 грн., травень 2010 р. у сумі 20189 грн.

За наслідками висновків акту перевірки відповідачем відносно позивача прийняті податкові повідомлення- рішення від 20.09.2011 № 0 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 115563,00 грн. в тому числі за основним платежем в сумі 92450,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 23113,00 грн. та № 0 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на загальну суму 91045,00 грн. в тому числі за основним платежем 72836,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 18209,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що відповідачем згідно підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правильності та повноти сплати позивачем до бюджету податку на прибуток та податку на додану вартість по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «ВКП «Трейд центр», ТОВ «Фінпром-груп», ТОВ «Компанія «Київспецпромторг» за період з 01.01.2009 до 31.12.2010, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 12.09.2011 № 337/23-611/35133874.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі оцінки доданих до матеріалів справи доказів зробив висновок про реальність господарських операцій. Крім того, суди вважають помилковими висновки податкового органу щодо заниження сум податкового зобов`язання позивача з податку на додану вартість з тих підстав, що його контрагент не виконав свого зобов`язання, щодо сплати ПДВ до бюджету, оскільки це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для відповідного контрагента. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, якщо він виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту. Крім того, обґрунтування фіктивності господарських операцій податковим органом ґрунтується виключно на письмових поясненнях керівників підприємств, які значаться засновниками таких підприємств. На підставі вказаних обставин, суди зробили висновок про відсутність підстав для збільшення позивачу грошового зобов`язання із податку на прибуток та ПДВ, оскільки лише вирок суду у кримінальній справі, який набув законної сили та матеріали кримінальної справи, якими встановлено діяння, що впливають на визначення податкових зобов`язань, можуть бути використанні податковим органом при наданні оцінки фінансово-господарським операціям платників податків.

Згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакцій, чинній на час призначення перевірки) документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, зокрема, у випадку, коли отримано постанову суду (ухвалу суду) про призначення перевірки або постанову органу дізнання, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

Відповідно до пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (в редакцій, чинній на час призначення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) у разі якщо грошове зобов`язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Суд вважає, що існуюча на момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень пряма заборона закону, за якою органи податкової служби не мають права виносити податкові повідомлення-рішення до набрання законної сили відповідним рішення в кримінальній справі, якщо грошове зобов`язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально - процесуального законодавства, доводить необхідність дослідження та встановлення цих обставин.

Відтак, загальний процес проведення перевірки із послідовного, коли за результатами перевірки приймається податкове повідомлення рішення, розривається. Спочатку матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів визначається кримінально - процесуальним законом або законом про оперативно - розшукову діяльність. Після набрання законної сили рішенням у межах кримінального провадження органи податкової служби мають право виносити податкові повідомлення - рішення.

Таким чином, матеріали перевірки та висновки податкового органу, викладені в акті позапланової виїзної перевірки від 12.09.2011 № 337/23-611/35133874, що призначена відповідно до кримінально-процесуального закону, до дня набрання законної сили відповідним рішенням у кримінальній справі, можуть бути оцінені як докази виключно у рамках розслідування та розгляду такої кримінальної справи і не можуть бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення про визначення платникові податків розрахованого за результатами такої перевірки грошового зобов`язання.

Натомість, під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій податковим органом не надано доказів дотримання визначеного пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (в редакцій, чинній на час призначення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) порядку прийняття спірного акту індивідуальної дії за результатами перевірки, призначеної на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, зокрема, доказів наявності рішення суду, що набрало законної сили, у кримінальній справі, в рамках якої було призначено перевірку.

За викладених обставин, спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

В той же час, висновки судів попередніх інстанцій щодо реальності господарських операцій підлягають виключенню із мотивувальних частин оскаржених судових рішень, оскільки не підлягають врахуванню під час вирішення цієї справи.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Статтею 351 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, оскільки суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допустили порушень норм процесуального права, а неправильне застосування норм матеріального права не призвело до ухвалення неправильного судового рішення по суті, вказані судові рішення слід змінити шляхом виключення з мотивувальних частин висновків щодо реальності господарських операцій, а в іншій частині - залишити без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 у справі № 2а-14231/11/2670 змінити в мотивувальні частині, а в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: І.А. Васильєва

Судді: С.С. Пасічник

В.П. Юрченко