Справа № 9901/850/18
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 вересня 2019 року

Київ

справа №9901/850/18

провадження №Зі/9901/302/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_5 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування рішень від 10.07.2018 року № 1099/ко-18, від 18.09.2018 року № 1609/ко-18,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Верховного Суду перебуває справа № 9901/850/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування рішень від 10.07.2018 року № 1099/ко-18, від 18.09.2018 року № 1609/ко-18.

10 вересня 2019 року на адресу суду від представника позивача, ОСОБА_4 надійшли п`ять окремих заяв з ідентичним обґрунтуванням про відвід суддям, які входять до складу колегії в цій справі, а саме, суддям: Васильєвій І.А., ОСОБА_5, Юрченко В.П., Хановій Р.Ф., Хохуляку В.В. з підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України.

Заяви обґрунтовані тим, що колегія суддів Верховного Суду не може відповідати принципам неупередженості, зокрема за об`єктивним критерієм, та принципам справедливості, оскільки призначення суддів відбулося за участю членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які не відповідали вимогам закону. Так, станом на час вирішення питання про призначення кваліфікаційного оцінювання, проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду у прийнятті відповідних рішень брали участь члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_6 та ОСОБА_1, які не відповідали вимогам закону, оскільки на час виконання повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_6 не зупинив адвокатську діяльність, а ОСОБА_3 не підтвердив належним чином необхідний стаж професійної діяльності, так як відомості про нього як про адвоката відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України. В той же час, порушення правил формування складу органу, який причетний до формування та призначення суддів на посаду має своїм наслідком відповідно і порушення правил призначення суддів органом, створеним згідно із законом, що в свою чергу є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вищевикладене на думку представника позивача є підставою для відводу усій колегії суддів, визначеній для розгляду даної справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судді-доповідача: Васильєвої І.А., суддів: ОСОБА_5, Юрченко В.П., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., ухвалою від 11 вересня 2019 року визнав відвід, заявлений суддям: Васильєвій І.А., ОСОБА_5, Юрченко В.П., Хановій Р.Ф., Хохуляку В.В. необґрунтованим. Для вирішення питання щодо заявлених представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відводів кожному з колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду по справі №9901/850/18 передав заяви про відвід на автоматизований розподіл для визначення у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України суддям, які їх вирішуватимуть. Зупинив провадження у справі до вирішення суддями, визначеними у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України питання про відвід усій колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначеній для розгляду цієї справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді ОСОБА_5 у справі № 9901/850/18 12 серпня 2019 року визначено головуючого суддю Коваленко Н.В.

Перевіривши доводи заяви суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення відводу судді з огляду на наступне.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Суд наголошує, що надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

У вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді ("Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних ("Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду ("Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Наведені у заяві доводи, за яких, на думку представника позивача, є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення суддею ОСОБА_5 дій, які б свідчили про його упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді не наведено. Доводи заяви не дають підстав для висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням ОСОБА_6 та ОСОБА_1 вимог законодавства та професійною діяльністю судді ОСОБА_5.

Таким чином викладені у заяві доводи про те, що суддя Верховного Суду ОСОБА_5 не може відповідати принципам неупередженості, зокрема, за об`єктивним критерієм суд вважає необґрунтованими.

Отже, посилання заявника на упередженість судді ОСОБА_5 з тих підстав, що при вирішенні питання про призначення кваліфікаційного оцінювання, проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду у прийнятті відповідних рішень приймали участь члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - ОСОБА_6, який, на думку заявника, на час виконання таких повноважень не зупинив адвокатську діяльність, а також ОСОБА_3 , який згідно з доводами заявника не підтвердив належним чином необхідний стаж професійної діяльності, не є об`єктивно обґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці заявником обставин.

Інші підстави, передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді ОСОБА_5 і викликали необхідність її відводу, у заяві відсутні.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає, а отже в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 39-41 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_5 у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування рішень від 10.07.2018 року № 1099/ко-18, від 18.09.2018 року № 1609/ко-18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В.Коваленко