Справа № 420/4116/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4116/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: ОСОБА_1 ,- за паспортом

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 67100, Одеська обл., Великомихайлівський район, смт. Велика Михайлівка, вул. Ватутіна, 43) про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести розрахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 10 липня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області неправомірними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести розрахунок та виплату пенсії.

Ухвалою від 12 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків шляхом надання уточненої позовної заяви, в якій визначити відповідачів (відповідача) та зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (відповідача).

До суду 19 липня 2019 року надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач заявив вимоги до Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови у обчисленні державної пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до ст. ст. 49, 51, 56 п. 2, 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання провести розрахунок державної пенсії відповідно до ст. ст. 49, 51, 56 п. 2, 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та її виплатити починаючи з 02.03.2016 року, з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, як передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» в сумі 158881, 73 грн., з урахуванням виплачених коштів.

Ухвалою від 23 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 10 вересня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 Великомихайлівськм об`єднаним Управлінням ПФУ України в Одеській області не враховані вимоги ст. 56 п. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відносно збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік стажу понад 20 років, статті 57 цього ж Закону стосовно обчислення середньомісячного заробітку для нарахування пенсії, виходячи з заробітної плати за період роботи на територіях радіоактивного забруднення, а також статей 49 та 51 вказаного Закону відносно щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка чомусь в розрахунку органу ПФУ не додається до основної пенсії, розмір якої не має бути менше мінімальної пенсії, а входить в розмір основної пенсії, внаслідок чого порушені права позивача, гарантовані статтями 3, 46 Конституції України, статями 49,51, 56, п. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також позивач у позовній заяві зазначає, що оскільки розрахунок пенсії має проводитися на момент настання права на пенсію (02.03.2016 року ), він повинен базуватися на середньому показнику заробітної плати за 2013,2014,2015 роки, до коефіцієнту стажу має застосовуватися показник 1,35 згідно з ст. 25 Закону № 1058-ІУв редакції від 01.01.2015 року.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що загальний розмір заборгованості пенсії з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх виплати складає 158881,73 грн. з урахуванням періоду березень 2016 року-травень 2019 року.

До суду 13 серпня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав того, що ОСОБА_1 пенсію призначено та розраховано відповідно до ст. ст. 26,27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг, визначених ст.ст.51,55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив, відповідно до якої наполягав на задоволенні позовних вимог.

02 вересня 2019 року до суду поступили заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що позивачу виплачується додаткова пенсія відповідно до ст. ст. 49, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також відповідач зазначив, що ним було проведено нарахування пенсії ОСОБА_1 згідно з ст. 56, п.2 ст. 57 цього Закону, але розмір пенсії був меншим, ніж отримує позивач.

До суду 02 вересня 2019 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив зменшити розмір суми, яку просить йому виплатити згідно з доданого розрахунку з 158881, 73 грн. до 158018, 89 грн. В іншій частині позовні вимоги залишені без змін.

Ухвалою, що занесена до протоколу судового засідання 10 вересня 2019 року вказана заява була прийнята до провадження у справі.

Відповідачем надано заперечення на заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до яких відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки суд не може виносити рішення про виплату фіксованої суми компенсації пенсії, адже це є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта влади. Також відповідач зазначив, що відповідно до приписів Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсації належать тільки ті доходи, які виплачені з порушенням строку, але відповідач не порушував строки виплати нарахованої доплати.

На виконання вимог ухвали суду, відповідачем надано суду належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.

Позивач на відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач на відкрите судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, від нього до суду 06 вересня 2019 року (вхід. 31883/19) надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.13-14).

Позивач є учасником наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с.15).

Учасниками справи не заперечується, що 01 квітня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Великомихайлівському районі Одеської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 8 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Великомихайлівському районі Одеської області № 962/03 від 20.07.2016 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Вказана відмова була оскаржена позивачем у судовому порядку.

Постановою Велкомихайлівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2016 року по справі №498/1263/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено та визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Великомихайлівському районі Одеської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Великомихайлівському районі Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 02 березня 2016 року (а.с.21-22).

Матеріалами справи підтверджено, що це рішення набрало законної сили 31 січня 2019 року.

На виконання вказаного судового рішення, Великомихайлівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розпорядженням № 123318 від 18.04.2019 року призначена ОСОБА_1 пенсія за віком відповідно до ст. ст. 26,27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг, визначених ст. ст. 51, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 20 лютого 2019 року звернувся із заявою до Начальника Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якій просив для обчислення пенсії визначити середньомісячний заробіток за період роботи у зоні відчуження у лютому 1987 року, як передбачено статтею 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи» від 28 лютого 1991 року (а.с. 26).

Великомихайлівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області листом від 27.02.2019 року №8/В-4 повідомило позивача про те, що згідно з рішенням суду позивачу призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02 березня 2016 року. Вказаною статтею передбачено, що призначення та виплата пенсій проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому відповідно до ст. 40 цього Закону, для обчислення пенсії враховуються заробітна плата за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року. Оскільки позивачем не надано довідку про заробітну плату за будь-які календарні місяці страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв, розрахунок буде проведений із заробітної плати за весь період страхового стажу з 01 липня 2000 року за наявними даними із СПОВ (а.с.27).

Судом досліджена належним чином засвідчена копія пенсійної справи позивача в частині, що стосується спірного питання та встановлено, що в матеріалах пенсійної справи міститься копія трудової книжки позивача, довідки зведеної колони, що позивач у період з 22.01. по 18.02.1987 року працював на об`єктах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, довідки про нарахування заробітної плати у період перебування в зоні відчуження № 97 від 23.05.2016 року, видана ТДВ «Автомобіліст» про те, що ОСОБА_1 за лютий місць 1987 року проведено нарахування згідно з посадового окладу в 3-хкратному розмірі за 22.02.1987 року по класифікації означає: 0062- табельний номер ОСОБА_1 , 08 - посадовий оклад - 480, 15- нічні години - 15, разом 495.

Також позивачем надано суду довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, видану ТДВ «Автомобіліст» № 94 від 25.06.2019 року для обчислення пенсії (а.с. 17).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 10 цього Закону встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 цього Закону встановлено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до ч. 1 цієї статті Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Так, суд встановив, що на виконання постанови Велкомихайлівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2016 року по справі №498/1263/16-а, розпорядженням №123318 від 18.04.2019 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком як ліквідатору аварії Чорнобильської катастрофи 2 категорії відповідно до ст. ст. 26,27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг, визначених ст. ст. 51, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців; не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи; менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 20 лютого 2019 року звернувся із заявою до Начальника Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якій просив для обчислення пенсії визначити середньомісячний заробіток за період роботи у зоні відчуження у лютому 1987 року, як передбачено статтею 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи» від 28 лютого 1991 року (а.с. 26).

Великомихайлівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області листом від 27.02.2019 року №8/В-4 повідомило позивача про те, що згідно з рішенням суду позивачу призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 02 березня 2016 року. Вказаною статтею передбачено, що призначення та виплата пенсій проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому відповідно до ст. 40 цього Закону, для обчислення пенсії враховуються заробітна плата за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року. Оскільки позивачем не надано довідку про заробітну плату за будь-які календарні місяці страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв, розрахунок буде проведений із заробітної плати за весь період страхового стажу з 01 липня 2000 року за наявними даними із СПОВ (а.с.27).

Розглянувши вказаний лист -відповідь Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.02.2019 року вих. 8/В-4, суд вважає, що відповідач не розглянув заяву позивача по суті заявленого прохання та не дотримав вимоги приписів ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з огляду на таке.

Так, відповідно до приписів статті ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсіонер має право за його бажанням на обчислення пенсії, виходячи з середньомісячного фактичного заробітку роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Статтею ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення: менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 22.01. по 18.02.1987 року працював на об`єктах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. Йому видана ТДВ «Автомобіліст» довідка про нарахування заробітної плати у період перебування в зоні відчуження № 97 від 23.05.2016 року про те, що ОСОБА_1 за лютий місяць 1987 року проведено нарахування згідно з посадового окладу в 3-хкратному розмірі за 22.02.1987 року по класифікації означає: 0062- табельний номер ОСОБА_1 , 08 - посадовий оклад - 480, 15- нічні години - 15, разом 495. Також позивачем надано суду довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, видану ТДВ «Автомобіліст» № 94 від 25.06.2019 року для обчислення пенсії (а.с. 17).

Таким чином, статтею 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено безумовне право на обчислення пенсії, виходячи з середньомісячного фактичного заробітку роботи на територіях радіоактивного забруднення за бажанням пенсіонера.

Посилання відповідача на те, що рішенням суду було призначено пенсію позивачу відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відсутні підстави застосування інших норм закону, відхиляються судом, оскільки предметом спору у справі № 498/1263/16-а було тільки правомірність відмови у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку на 8 років, що жодним чином не позбавляє позивача права, передбаченого статтею 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на обчислення пенсії, виходячи з середньомісячного фактичного заробітку роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Також відхиляються судом доводи відповідача щодо не надання позивачем довідки про заробітну плату за будь-які календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв, оскільки в пенсійній справі наявна довідка про нарахування заробітної плати у період перебування в зоні відчуження № 97 від 23.05.2016 року, видана ТДВ «Автомобіліст» про те, що ОСОБА_1 за лютий місць 1987 року проведено нарахування згідно з посадового окладу в 3-хкратному розмірі за 22.02.1987 року по класифікації означає: 0062- табельний номер ОСОБА_1 , 08 - посадовий оклад - 480, 15- нічні години - 15, разом 495.

Також позивачем надано суду довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, видану ТДВ «Автомобіліст» № 94 від 25.06.2019 року для обчислення пенсії (а.с. 17).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на те, що відповідач не розглянув по суті заяву позивача від 20 лютого 2019 року, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії щодо відмови у обчисленні державної пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до ст. ст. 49, 51, 56 п. 2, 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід задовольнити шляхом визнання протиправними дії Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 (вх. від 20.02.2019 року) про визначення середньомісячного заробітку за період роботи в зоні відчуження у лютому 1987 року, як передбачено ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796- XII.

Враховуючи зазначений висновок суду, керуючись приписами ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог, з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача та зобов`язати Великомихайлівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (вх. від 20.02.2019 року) про визначення середньомісячного заробітку за період роботи в зоні відчуження у лютому 1987 року, як передбачено ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796- XII, з урахуванням висновків суду.

При повторному розгляді звернення ОСОБА_1 (вх. від 20.02.2019 року) врахувати такі висновки суду:

Статтею 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено безумовне право пенсіонера за його бажанням на обчислення пенсії, виходячи з середньомісячного фактичного заробітку роботи на територіях радіоактивного забруднення.

В пенсійні справі наявна довідка про нарахування заробітної плати у період перебування в зоні відчуження № 97 від 23.05.2016 року, видана ТДВ «Автомобіліст», якою підтверджено, що ОСОБА_1 за лютий місць 1987 року проведено нарахування згідно з посадового окладу в 3-хкратному розмірі за 22.02.1987 року по класифікації означає: 0062- табельний номер ОСОБА_1 , 08 - посадовий оклад - 480, 15- нічні години - 15, разом 495, а також позивачем отримана довідка про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, видана ТДВ «Автомобіліст» № 94 від 25.06.2019 року для обчислення пенсії (а.с. 17), які відповідачем не були враховані при розгляді звернення позивача від 20.02.2019 року.

З огляду на те, що відповідачем не було розглянуто звернення по суті, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання провести розрахунок державної пенсії відповідно до ст. ст. 49, 56 п. 2, 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та її виплатити починаючи з 02.03.2016 року, є передчасними, а тому задоволенню не належать.

Слід звернути увагу, що відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тому, застосування приписів статті 56 цього Закону залежить від розміру заробітку, який буде застосований для обчислення пенсії.

Щодо недотримання відповідачем приписів ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід зазначити таке.

Відповідно до вказаної статті Закону, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З розпорядження № 123318 від 18.04.2019 року та протоколу про призначення пенсії ОСОБА_1 вбачається, що додаткова пенсія позивачу нарахована в сумі 170, 82 грн. Тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними та не належать задоволенню.

Також не належать задоволенню позовні вимоги про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, як передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам

втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Таким чином, компенсації належить втрата частини доходу, яка нарахована та виплачена з пропуском строку, встановленого законом.

Між тим, таких доказів суду не надано, а інші нарахування, які позивач просив відповідача зобов`язати зробити, відповідачем не були здійснені, відповідно, не виникло право щодо їх виплати у строк встановлений законом, а тому відповідачем не допущено порушення приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищевикладені встановлені та з`ясовані судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутності доказів щодо понесення позивачем інших судових витрат і відповідачем судових витрат щодо залучення свідків та проведення експертиз, жодні судові витрати не належать стягненню з відповідача та компенсації з Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 67100, Одеська обл., Великомихайлівський район, смт. Велика Михайлівка, вул. Ватутіна, 43) про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести розрахунок та виплату пенсії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Великомихайлівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 67100, Одеська обл., Великомихайлівський район, смт. Велика Михайлівка, вул. Ватутіна, 43) щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) (вх. від 20.02.2019 року) про визначення середньомісячного заробітку за період роботи в зоні відчуження у лютому 1987 року, як передбачено ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796- XII.

Зобов`язати Великомихайлівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 67100, Одеська обл., Великомихайлівський район, смт. Велика Михайлівка, вул. Ватутіна, 43) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) (вх. від 20.02.2019 року) про визначення середньомісячного заробітку за період роботи в зоні відчуження у лютому 1987 року, як передбачено ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796- XII, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 16» вересня 2019 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.