Справа № 160/3223/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Справа № 160/3223/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Дніпроелектробуд" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідачем 25.04.2019 року надано відзив на позовну заяву.
Так, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області проти позову заперечує та зазначає, що по ланцюгу постачання не встановлено придбання контрагентами позивача товарів та послуг, які були реалізовані/надані позивачу.
Позивач про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, 26.06.2019 року надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до вимог статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги адміністративного позову і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
Так, Приватне підприємство "Дніпроелектробуд" зареєстроване 23.03.2007 року та знаходиться на податковому обліку у Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «Дніпроелектробуд» являються електромонтажні роботи. Підприємство має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України №25-л від 09.06.2017 року на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів 4 і 5 категорії складності, має дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: монтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки електричного устаткування електричних мереж, технічного обладнання напругою понад 1000 В; роботи в діючих електроустановках напругою понад 1000 В.
На підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.01.2019 року №129-п та направлення від 10.01.2019 року № 89 податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Дніпроелектробуд» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Домініка Груп» за період з 01.04.2018 року по 30.05.2018 року, ТОВ «Б-Груп» за період з 01.04.2018 року по 30.04.2018 року.
За результатами перевірки податковою інспекцією було складено акт №4595/04-36-14-18/34974380 від 01.02.2019 року, яким зафіксовано порушення ПП "Дніпроелектробуд" п. 198.1, 198.3, ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 431519 грн., в тому числі: квітень 2018 року - 291942 грн., травень 2018 року 139577 грн.
Правомірність податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб`єктами господарювання.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення, податковий орган зокрема визначив непідтвердженість факту придбання послуг у ТОВ «Домініка Груп» та товарів і послуг у ТОВ «Б-Груп», з огляду на відсутність у контрагентів можливості здійснити поставку придбаних товарів та надати замовлені послуги, а також через обрив ланцюга постачання.
Отже, податковий орган дійшов висновку, що оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій по придбанню послуг у ТОВ «Домініка Груп», ТОВ «Б-Груп» та товарів у ТОВ «Б-Груп» з позивачем, у останнього не виникає права на податковий кредит та відсутнє право на віднесення витрат з придбання товарів та послуг до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.
Підставою для таких висновків податкового органу стало те, що згідно аналізу інформаційних баз контролюючого органу (ІС «Податковий блок», «Архів електронної звітності (ЄРПН), підсистема 2.19. АС «Аудит» та ін.) ТОВ «Домінікана груп» не є виконавцем робіт виконаних на замовлення ПП «Дніпроелектробуд», та по ланцюгу постачання придбав послуги у ТОВ «Інфант групп» та ТОВ «Компанія Гектор», які також не є виконавцями послуг, а по ланцюгу постачання зазначені роботи не придбавались.
Крім цього у акті перевірки зазначено, що згідно аналізу інформаційних баз контролюючого органу (ІС «Податковий блок», «Архів електронної звітності (ЄРПН), підсистема 2.19. АС «Аудит» та ін.) ТОВ «Б-Груп» не є виконавцем робіт виконаних на замовлення ПП «Дніпроелектробуд», та по ланцюгу постачання придбав послуги у ТОВ «фірма «Лотус ЛТД» та ТОВ «Компанія Гектор», які також не є виконавцями послуг, а по ланцюгу постачання зазначені роботи не придбавались.
Перевіряючі, зокрема, зазначили, що до перевірки не були надані будь-які документи, що стосуються походження та якості товару і підлягають переданню разом з товаром, відповідно до актів цивільного законодавства (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), також не надано акти виконаних робіт форми КБ-2В, КБ-3.
На підтвердження виконання отримання робіт за цим договором позивачем до перевірки було надано: акти здачі-прийняття робіт, рахунки-фактури, платіжні доручення.
Вартість виконаних ТОВ «Домініка Груп» робіт складає 1 603 610 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 267 268, 34 грн. (квітень 2018 року 127 692 грн.; травень 2018 року 139 576 грн.) та повністю оплачена позивачем.
Окрім того, позивач мав фінансово-господарські відносини з ТОВ «Б-Груп» на підставі договору від 02.02.2018 року № 202/01. За умовами зазначеного договору виконавець ТОВ «Б-Груп» зобов`язується за завданням замовника виконати роботи, а замовник бере на себе зобов`язання прийняти та оплатити роботи на об`єкті замовника. Загальна сума договору становить 2 000 000 грн. Ціна є формою грошового визначення вартості робіт, виконуваних виконавцем за актами виконаних робіт. Роботи, виконані виконавцем повинні відповідати якості й вимогам, які звичайно застосовуються до робіт відповідного характеру.
На підтвердження виконання отримання робіт за цим договором позивачем до перевірки було надано: акти здачі-прийняття робіт, рахунки фактури, видаткові накладні, платіжні доручення.
Розрахунки з ТОВ «Б-Груп» за виконані роботи і отримані матеріали відбулись в безготівковій формі на суму 937 408, 15 грн. в квітні - травні 2018 року. Суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту відповідного періоду.
При цьому суд зазначає, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах , недійсність даних в яких установлена судом.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт та послуг, нездійснення особою , яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у звязку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі , зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.
Таким чином, докази, на які посилається позивач є обов`язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту.
Суд зазначає, що у договорах на виконання робіт з ТОВ «Домініка Груп» та ТОВ «Б-Груп» не зазначено конкретного предмету договорів, на виконання яких робіт укладаються такі договори, не зазначено об`єкти та адреси таких робіт, строки їх виконання та інші необхідні для належного виконання договорів умови.
У наданих позивачем актах здавання-прийняття виконаних робіт вказано лише загальну назву робіт та загальну вартість таких робіт. Зміст цих документів не розкриває відомостей, які саме послуги, та в яких обсягах були надані.
При цьому, позивачем до перевірки не були надані такі документи, як: договірна ціна, локальний кошторис на будівельні роботи, розрахунок загальновиробничих витрат до кошторису, довідка про вартість виконаних робіт КБ-3, акт приймання виконаних робіт в розрізі наданих послуг, підсумкова відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат до акту.
В свою чергу, суд звертає увагу на вид робіт, які були надані контрагентами позивача на його адресу. Так, ТОВ «Домініка Груп» виконало наступні роботи: зведення двох силосних ям, габаритними розмірами 19*63 метри, роботи з ремонту приміщень, будівництво корівника пізнього сухостою (споруда №5), виніс кабельної лінії 10 кВт ТП-832-ТП-833 1 та 2 секції шин для будівництва стадіона, проектні роботи, очищення зливного каналу водоскиду, роботи з будівництва малого доїльного залу. ТОВ «Б-Груп» виконало наступні роботи: будівництво корпуса №4 Мартинівської сільської ради, будівництво корівника пізнього сухостою споруда №5, ремонт газоходу котлоагрегату ТГМ-84-Б.
Отже, контрагентами позивача ТОВ «Домініка Груп» та ТОВ «Б-Груп» було виконано будівельні та ремонтні роботи, які потребують спеціальних дозволів та ліцензій на виконання такого виду робіт, використання спеціальної техніки та кваліфікованих трудових ресурсів.
При цьому, основним видом діяльності як ТОВ «Домініка Груп» так і ТОВ «Б-Груп» є неспеціалізована оптова торгівля, кількість працюючих осіб по 3 особи, основні засоби відсутні.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи слід зазначити, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які мають складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу.
Надані ж позивачем документи не містять доказів погодження залучення субпідрядників до виконання робіт, доказів призначення відповідальних осіб за здійснення технічного нагляду на будівництві, дозволу на виконання будівельних робіт; затверджених сторонами кошторисів, робочих проектів, технічної документації та інших документів, які б розкривали зміст здійснених операцій.
Враховуючи обсяги виконаних за договорами робіт, відсутність у контрагентів позивача- ТОВ «Домініка Груп», ТОВ «Б-Груп» фізичних можливостей виконати зазначені у договорах роботи, свідчить про нереальність здійснення господарських операцій, а наявності лише первинних документів недостатньо для спростування висновків податкового органу.
При цьому, позивачем до суду було надано додатково по взаємовідносинах з ТОВ «Домініка Груп»: договірну ціну на будівництво «Очищення зливного каналу водоскиду» станом на 14 травня 2018 року, локальний кошторис на будівельні роботи «Очищення зливного каналу водоскиду», розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису «Очищення зливного каналу водоскиду», відомість ресурсів локального кошторису «Очищення зливного каналу водоскиду», довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2018 року «Очищення зливного каналу водоскиду», акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 року «Очищення зливного каналу водоскиду» від 22.05.2019 року, підсумкова відомість ресурсів «Очищення зливного каналу водоскиду», розрахунок загальновиробничих витрат «Очищення зливного каналу водоскиду».
Однак, зазначені документи, не можуть бути прийнятими судом в якості доказів реальності здійснення господарських операцій, оскільки не були надані до перевірки податкового органу та відповідно до вимог Податкового кодексу України вважаються відсутніми у позивача.
Окрім того, такі документи стосуються лише одного об`єкту робіт «Очищення зливного водоскиду».
Відносно ТОВ «Б-Груп» позивачем до суду додатково надано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2018 року по «Ремонту газоходу котлоагрегату ТГМ-84-Б» від 16.04.2018 року, акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 року, підсумкова відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат станом на 30.05.2018 року, локальний кошторис станом на 30.05.2018 року, розрахунок загальновиробничих витрат (лише підписи), відомість ресурсів станом на 30.05.2018 року.
Однак, зазначені документи, не можуть бути прийнятими судом в якості доказів реальності здійснення господарських операцій, оскільки не були надані до перевірки податкового органу та відповідно до вимог Податкового кодексу України вважаються відсутніми у позивача.
Окрім того, такі документи стосуються лише одного об`єкту робіт по «Ремонту газоходу котлоагрегату ТГМ-84-Б».
Враховуючи зазначене, суд погоджується з висновками податкового органу щодо завищення податкового кредиту позивачем по взаємовідносинам з ТОВ «Домініка Груп» та ТОВ «Б-Груп» по господарським операціям з отримання послуг.
Також судом встановлено, що позивач мав фінансово-господарські відносини з ТОВ «Б-Груп» відповідно до договору поставки від 13.04.2018 року № 134/01.
Згідно договору поставки від 13.04.2018 року № 134/01 продавець зобов`язується передати у власність товар, а покупець бере на себе зобов`язання прийняти та оплатити товар. Покупець здійснює оплату вартості партії товару на підставі виставленого постачальником рахунку в терміни, обумовлені в рахунках. Поставка товару здійснюється на склад покупця: м. Дніпродзержинськ, 3-й Травневий провулок 14Б. Поставка здійснюється автотранспортом постачальника та за його рахунок. За умовами договору постачальник передає покупцю наступні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну та податкову накладну.
На підтвердження отримання позивачем товарів за цим договором позивачем надано: рахунки-фактури від 02.04.2018 року № СФ-0402/05, від 16.04.2018 року № СФ-0416/07, видаткові накладні від 16.04.2018 року № РН-0416/06, від 16.04.2018 року № РН-0416/07, платіжне доручення від 23.05.2018 року № 2232.
При цьому, суд зазначає, що поставка матеріалів від ТОВ «Б-Груп» узгоджується з основним видом діяльності ТОВ «Б-Груп». Умови для здійснення такого виду господарської операції не потребують значних трудових, матеріальних та технічних засобів. Отриманий товар не підлягав обов`язковій сертифікації, а його використання узгоджується з діяльністю підприємства позивача.
Надані первинні документи, що свідчать про постачання товару за договором від 13.04.2018 року № 134/01 відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Суд звертає увагу на те, що, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.
Посилання відповідача, як на підставу для невизнання податкового кредиту на обрив ланцюга постачання, (відсутність інформації про придбання контрагентом товарів, що були поставлені позивачеві) судом до уваги не приймаються.
Як зазначив Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02.06.2011 №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України», оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Отже, висновки контролюючого органу щодо обсягу і якості операцій та розрахунків між платниками податків не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях чи суб`єктивних думках посадових осіб, інформації АІС «Податковий блок», а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.
Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Натомість, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи щодо операцій за договором від 13.04.2018 року № 134/01 розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та спрямованість його дій на отримання реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.
При цьому, з підстав зазначених вище, суд погоджується з висновками акту перевірки про заниження позивачем податку на додану вартість на суму 379188,91 грн.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Приватного підприємства "Дніпроелектробуд" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 9 709, 19 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2498 від 28.03.2019 року.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "Дніпроелектробуд" судовий збір у сумі 1179,67 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 червня 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська