Справа № 1.380.2019.004079
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.004079
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, періоди роботи:?

з 01.09.1980 по 31.08.1981 - вчитель музики і співів в Тухлянській восьмирічній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

з 31.08.1981 по 01.09.1987 - вчитель музики і співів в ОСОБА_2 восьмирічній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

з 01.09.1987 по 15.12.1992 - викладач Сколівської дитячої музичної школи (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

з 15.12.1992 по 08.04.2019 (день призначення пенсії по віку) - викладач по класу баяна в Братківській школі мистецтв (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ПФУ у Львівській області призначило позивачу пенсію за віком з 08.04.2019 на підставі поданих усіх необхідних документів. Пенсію призначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. При призначенні пенсії за віком ГУ ПФУ у Львівській області не повідомляло про право позивача на отримання грошової допомоги згідно з п.7-1 ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 12.07.2019 з проханням призначити та виплатити таку грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій. Листом від 25.07.2019 №5037/0206 ГУ ПФУ у Львівській області відмовило позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги. Причиною відмови зазначено те, що періоди роботи позивача з 01.09.1980 по 31.08.1981 на посаді вчителя музики Тухлянської ВШ та з 31.08.1981 по 01.09.1987 на посаді вчителя музики ОСОБА_3 ВШ є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зміст якого полягає в правомірності відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги при призначені пенсії за віком. Зазначив, що відповідно до записів у трудовій книжці позивач працював на посаді вчителя музики та співів Тухлянської ВШ у період з 01.09.1980 по 31.08.1981 та вчителя музики і співів ОСОБА_3 НОМЕР_1 у період з 31.08.1981 по 01.09.1987. Згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, ці періоди трудової діяльності враховуються при визначенні права на грошову допомогу згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, періоди роботи з 01.09.1987 по 15.12.1992 на посаді викладача Сколівської дитячої музичної школи по класу баяна та з 15.12.1992 на посаді викладача по класу баяна та акордеона Братківської школи мистецтв, як позашкільних навчальних закладів, не можуть бути враховані, оскільки посада викладача у позашкільному навчальному закладі не передбачена Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Отже, спеціальний стаж для призначення грошової допомоги ОСОБА_1 становить 7 років 1 день та є недостатнім для нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій згідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 12.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Від ГУ ПФУ у Львівській області 02.09.2019 (вх.№31444) надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 10.09.2019 суд заслухав вступні промови представника позивача Тацишина І.Б., представника відповідача Зубович-Яворської О.Я., дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 08.04.2019 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком. При призначенні пенсії за віком відповідач не виплатив ОСОБА_1 грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач 12.07.2019 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області з заявою про призначення вказаної грошової допомоги.

Листом від 25.07.2019 №5037/0206 відповідач відмовив у призначені грошової допомоги у зв`язку з відсутністю належного трудового стажу, що дає право на отримання такої.

При цьому, відповідачем не зараховано до спеціального стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.09.1987 по 15.12.1992 на посаді викладача Сколівської дитячої музичної школи по класу баяна та з 15.12.1992 по час звернення на посаді викладача по класу баяна та акордеона Братківської школи мистецтв. Відповідач пояснює це тим, що вказані заклади відносяться до позашкільних навчальних закладів, а посада викладача у позашкільному навчальному закладі не передбачена Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Вважаючи такі діі ГУ ПФУ у Львівській області протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Пунктом 7-1 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191).

Порядок №1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до 7-1 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою КМУ від 04.11.1993 №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).

Згідно з розділом 1 «Освіта» цього Переліку право на пенсію за вислугу років мають:

- загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи (учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи).

Згідно з положеннями статті 62 Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналізуючи наведені норми законодавства, Верховний Суд, зокрема у постанові від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджено періоди роботи позивача:

з 01.09.1980 по 31.08.1981 - вчитель музики і співів IV-VIII класів в Тухлянській восьмирічній школі;

з 31.08.1981 по 01.09.1987 - вчитель музики і співів в ОСОБА_2 восьмирічній школі;

з 01.09.1987 по 15.12.1992 - викладач по класу баяна Сколівської дитячої музичної школи;

з 15.12.1992 по 08.04.2019 (день призначення пенсії по віку) - викладач по класу баяна та акордеона в Братківській школі мистецтв.

Відповідно до Переліку №909 періоди роботи позивача з 01.09.1980 по 31.08.1981 на посаді вчителя музики і співів IV-VIII класів в Тухлянській восьмирічній школі та з 31.08.1981 по 01.09.1987 на посаді вчителя музики і співів в Корчинській восьмирічній школі включаються до спеціального стажу роботи позивача, що не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що періоди роботи викладачем по класу баяна Сколівської дитячої музичної школи з 01.09.1987 по 15.12.1992 та викладачем по класу баяна та акордеона в Братківській школі мистецтв з 15.12.1992 по 08.04.2019 не враховані відповідачем до спеціального стажу роботи позивача.

Сколівська дитяча музична школа та Братківська школа мистецтв є закладами позашкільної освіти.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

На підставі пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), належать до позашкільних навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладача музичної школи включена до переліку посад педагогічних працівників.

Порядком № 909 не передбачені посади позивача.

Проте дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 №39721 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 №01-3/133-02-2 дія постанови №909 від 04.11.1993 поширена на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до вказаної постанови.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 №4-рп/2007 вказано, що до таких категорій, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до пунктів 52, 56 рішення ЄСПЛ від 14.20.2010 у справі «Щокін проти України» тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Ураховуючи викладене в сукупності, викладач дитячої музичної школи та школи мистецтв є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти.

Стаж роботи позивача на посаді викладача по класу баяна Сколівської дитячої музичної школи та викладача по класу баяна та акордеона в Братківській школі мистецтв має зараховуватись до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ навіть попри те, що зазначені посади прямо не передбачені Переліком № 909.

Відповідну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та враховано судом при розгляді даної справи.

Судом встановлено, що позивач не оскаржує рішення відповідача про призначення пенсії за віком.

Відповідач, стверджуючи про включення періодів роботи ОСОБА_1 з 01.09.1980 по 31.08.1981 на посаді вчителя музики і співів IV-VIII класів в Тухлянській восьмирічній школі та з 31.08.1981 по 01.09.1987 на посаді вчителя музики і співів в ОСОБА_2 восьмирічній школі до спеціального стажу роботи позивача, не надав суду доказів про те, що вказані періоди дійсно зараховано до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Водночас, не зарахування відповідачем періодів роботи ОСОБА_1 з 01.09.1987 по 15.12.1992 та з 15.12.1992 по 08.04.2019 (день призначення пенсії по віку) до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років.

З метою захисту права позивача на призначення пенсії за вислугу років, суд дійшов висновку, що перша позовна вимога підлягає до задоволення в повному обсязі.

Друга позовна вимога не є похідною від першої позовної вимоги і спрямована на захист права ОСОБА_1 на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV.

Верховний Суд в постанові від 12.03.2019 у справі №127/9277/17 зазначив, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.

Судом враховується позиція Верховного Суду у справі №127/9277/17.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV.

Тому друга позовна вимога також підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 536 грн 80 к., сплаченого за квитанцією від 08.08.2019 №0.0..1.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 261-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи:?

- з 01.09.1980 по 31.08.1981 - вчитель музики і співів в Тухлянській восьмирічній школі;

- з 31.08.1981 по 01.09.1987 - вчитель музики і співів в Корчинській восьмирічній школі;

- з 01.09.1987 по 15.12.1992 - викладач по класу баяна Сколівської дитячої музичної школи;

- з 15.12.1992 по 08.04.2019 (день призначення пенсії по віку) - викладач по класу баяна та акордеона в Братківській школі мистецтв.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу при призначені пенсії за віком, передбачену пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн 80 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома