Справа № 642/4927/19
Суддя: Проценко Л. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"13" вересня 2019 р.
справа № 642/4927/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Проценко Л.Г.,

за участю секретаря - Канаєвої К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до капрала поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Спорник Олександра Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову відповідача від 08.07.2019р. серія ДП18 №67771 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.07.2019р. він рухався на автомобілі Peugiot 5008 д.н. НОМЕР_1 зі сторони Полтави в напрямку м.Київ, та приблизно о 06.25 год. його зупинив працівник поліції УПП в Полтавській області капрал поліції Спорник О.В., який повідомив його про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП, а саме - перевищення швидкості в населеному пункті понад 50 км/год, яке було зафіксоване з відстані 340м приладом Trucаm LTI 20|20 в неавтоматичному режимі, та було складено постанову ДП18 №667771 від 08.07.2019р. На зауваження позивача про те, що відповідно до інструкції, даний прилад не може точно виміряти швидкість автомобіля під час дощу, працівник поліції зазначив, що дощу не було. Інспектор відмовив у ознайомленні з нормою закону або наказу, який надає дозвіл використовувати такий вимірювальний прилад. Позивач заявив усне клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання, але працівником поліції було повідомлено, що розгляд справи можна перенести на 17.00 год. наступного дня до УПП Полтавської області, а за місцем мешкання розгляд справи неможливий. Тим самим поліцейський проігнорував права позивача, передбачені ч.2 ст.276 та 268 КУпАП, а також п.1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення , затвердженої Наказом МВС №1395 від 07.11.2015р. Постанова, винесена відповідачем не відповідає вимогам ст.ст. 283 і 284 КУпАП, так як не містить мотиви відхилення клопотання позивача. Окрім того, капрал поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням позиції, викладеної в рішенні КСУ у справі №5-рп/2015, в якому розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складання протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту. Також в п.2.3. цього рішення вказано, що протокол про адмінправопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення, а розмір штрафу не перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Ухвалою від 23.07.2019р. відкрито провадження у справі і її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та відповідач не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову в повному обсязі та зазначив, що 08.07.2019р. він під час несення служби в с.Циганське Полтавської області, за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucаm LTI 20/20 виявив порушення ПДР позивачем, який рухався на автомобілі Peugiot 5008 д.н. НОМЕР_1 зі швидкістю 110 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості в межах населеного пункту на 60 км/год. Після цього автомобіль було зупинено, повідомлено про причину зупинки - порушення п.12.4 ПДР України, перевірено документи водія та прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів за ч.3 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду справи винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 510 грн.

Вимірювальний прилад Trucаm LTI 20/20 використовувався з додержанням інструкції його експлуатації. Цей прилад отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13822, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 25.10.2018, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС 000789 є придатним до застосування, що підтверджується копією свідоцтва про повірку лазерного вимірювача № 22-01/13822 від 15.11.2018.

Постанова правомірно була винесена на місці вчинення правопорушення, що що відповідає положенням п.2 розділу ІІІ Інструкції, затвердженої Наказом МВСУ №1395 від 07.11.2015р. Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення не складається. Посилання позивача на рішення КСУ від 26.05.2015р. є неактуальним, так як дане рішення стосувалося діяльності Державтоінспекції до внесень останніх змін у статтю 258 КУпАП.

Позивач надав відповідь на відзив, де з відзивом не погодився у повному обсязі. Зазначив, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови, особа оспорить правопорушення, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення. Також, відповідач повідомив про зміст ст.268 КУпАП лише після складання постанови. Відповідачем надана копія постанови, де є явне випралення в державному знаку з літери «А» на літеру «Х». Відповідач надав незасвідчені копії документів. В копії свідоцтва про повірку вимірювального приладу, яка надана відповідачем, не вказано до якого саме нормативно-правового акту відповідає вимірювальний пристрій.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Постановою ДП18 №667771 від 08 липня 2019р., винесеною капралом поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Спорник О.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. В постанові вказується, що ОСОБА_1 08.07.2019р. о 06.25 год. в Полтавській обл., Полтавському р-ні, с.Циганське по вул. Київська, 22, керуючи автомобілем «Peugiot 5008 д.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 110 км/год, при цьому порушив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 60 км/год, чим порушив п.п. 19.4 ПДР України.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями; далі - ПДР).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.3 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Разом з тим, відповідно до ч.5 статті 77 КАС якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Як встановлено у судовому засіданні, вимірювання швидкості руху автомобіля позивача проводилося за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM серійний номер № ТС000789.

Судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 100 від 19.02.2002 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 року за № 222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі № 972 від 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

При цьому, суд вважає, що виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11928, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості руху т/з TruCAM LTI 20/20 ТС000800 відповідає вимогам. Свідоцтво чинне до 25.09.2019р.

Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявним в матеріалах справи, виданим державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, експертним висновком від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Термін дії висновку до 27.09.2021 року.

Тобто, суд дійшов висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може засвідчувати порушення Позивачем швидкісного режиму, а тому показання такого приладу є належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 у справі № 359/9278/18, від 26.02.2019 у справі № 750/14111/18, від 14.03.2019 у справі № 378/183/19, від 09.04.2019 у справі № 373/377/19.

Посилання позивача на неможливість використання вимірювача швидкості під час дощу не обґрунтовані. Позивач не надав до суду копію технічного документу (інструкції) та не вказав, яким пунктом такої інструкції встановлено заборону використання приладу TruCam LTI 20/20 під час дощу, а також не надав довідки відповідної гідрометеорологічної служби про те, що 08.07.2019р. о 06.30 год. в с.Циганське Полтавської обл. взагалі були осадки.

Що стосується посилань позивача на порушення відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

В частині 5 статті 258 КУпАП встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, оскільки ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності посадовою особою національної поліції за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складання протоколу про адміністративне правопорушення КУпАП не передбачено.

Посилання позивача на незаконність розгляду справи за місцем вчинення порушення та невідповідність таких дій висновкам Конституційного суду, викладеним у справі №5-рп2015, не знайшли свого підтвердження в зв`язку з наступним.

Так, відповідно до положень ст. 283 КпАП України - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП- справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За нормами КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року).

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, вбачається, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи відносно позивача відбувся у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, Відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що Відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, надав належні і допустимі докази правомірності та обґрунтованості прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Разом із цим, суд зазначає, що в своєму позові ОСОБА_1 не зазначає, з якою швидкістю він рухався, а також, що ним не було перевищено допустиму швидкість руху в населеному пункті - тобто безпосередньо не вказує на відсутність в його діях порушень ПДР України, а оскаржує лише процедуру отримання доказів працівником поліції та процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом зі швидкістю 110 км/год. в межах населеного пункту - с.Циганське Полтавської області, та як наслідок порушення п.п. 19.4 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищенаведеного та того, що Відповідач діяв виключно на підставах в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 08.07.2019 року є правомірною та скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 247, 251, 256, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до капрала поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Спорник Олександра Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя Л.Г. Проценко