Справа № 160/5047/19
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Справа № 160/5047/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №160/5047/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) щодо не призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пільгової пенсії відповідно до п. «б» ч. 1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 09.07.2018р. протиправною;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пільгову пенсію відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 09.07.2018р.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/5047/19 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2019р. відкрито провадження по справі №160/5047/19 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №160/5047/19 у спрощеному провадженні з урахуванням положень ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що він отримує пенсію по інвалідності та звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак пенсійний орган прийняв рішення, яким відмовив у зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача певного періоду. Позивач дане рішення оскаржив у судовому порядку та за результатами розгляду відповідне рішення пенсійного органу визнано неправомірним та зобов`язано відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 22.08.1992р. по 09.03.1998р. до пільгового стажу. ОСОБА_1 стверджує, що працівники пенсійного органу в усному порядку відмовили йому у призначенні пенсії, зазначивши, що позивачу необхідно написати нову заяву, що також зазначено у листах від 15.03.2019р. та від 04.04.2019р. Позивач із такою позицією не погоджується, оскільки, на його думку, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не призначення йому пільгової пенсії з моменту первинного звернення - 09.07.2018р.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області аргументована безпідставністю заявлених до суду вимог. Так, відповідач зазначив, що 09.07.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та пакетом документів для переведення його із пенсії по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання на пенсію за віком на пільгових умовах по списку №2, однак за відсутності достатнього страхового стажу у позивача останньому було відмовлено у призначенні відповідної пенсії. Як зауважив відповідач, рішенням суду пенсійний орган зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи за спірний період до пільгового стажу, що було виконано відповідачем. Водночас, питання призначення (перерахунку) позивачу пенсії не вирішено у судовому порядку, у зв`язку з чим відповідач вважає, що ОСОБА_1 має надати до пенсійного органу заяву про переведення на пенсію за віком.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

09.07.2018р. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення (переведення) з пенсії по інвалідності ІІІ-ої групи внаслідок загального захворювання на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16.08.2018р. Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення за №6, яким пенсійний орган не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 з 22.08.1992р. по 09.03.1998р. у ВАТ «Дніпроміськбуд».

Правомірність даного рішення була предметом розгляду в рамках адміністративної справи №160/7875/18, за результатами розгляду якої Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 22.11.2018р.

Рішенням від 22.11.2018р. по справі №160/7875/18 суд задовольнив позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії та вирішив, зокрема:

«Визнати рішення про результати розгляду заяви №6 від 16.08.2018, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким не зараховано стаж роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до пільгового стажу роботи за Списком №2 неправомірним.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в період роботи з 22.08.1992 по 09.03.1998 до пільгового стажу відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".».

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. по справі №804/7875/18 набрало законної сили - 26.12.2018р.

ОСОБА_1 звертався до Лівобережного відділу обслуговування громадян (сервісний центр) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі скаргами на дії працівників пенсійного органу, в яких позивач зазначив, що, не зважаючи на факт набрання законної сили вищевказаним рішенням суду та надання ним усіх необхідних документів, йому не призначено пільгову пенсію, а працівники пенсійного органу змушують його написати нову заяву про призначення пільгової пенсії з метою нарахування пенсії не з 01.07.2018р., а з моменту написання нової заяви, у зв`язку з чим позивач просить притягти винних до відповідальності та виконати рішення суду.

У листі за вих. №1612/В-09 від 15.03.2019р. начальник відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №5 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зокрема, зазначив про необхідність надання ОСОБА_1 до пенсійного органу нової заяви для здійснення переведення на пенсію за віком по Списку №2.

Аналогічну обставину також наведено у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за вих. №2741/В-09 від 02.05.2019р., в якому відповідач також зауважив, що у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018р. по справі №804/7875/18 пенсійний орган зобов`язано зарахувати спірні періоди роботи позивача до його пільгового стажу, однак питання щодо призначення пенсії не було предметом судового розгляду.

Не погодившись із вищезазначеною позицією пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. (далі - Закон №1058), заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону №1058 передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

При цьому, у відповідності до п.4.1 розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) - орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно із пунктом 4.3 розділу 4 Порядку №22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання (перерахунок) пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7 розд. 4 Порядку №22-1).

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що органом, який призначає пенсію, є відповідне Управління пенсійного фонду України, яке може прийняти певне рішення щодо призначення (перерахунку) чи відмови у призначенні (перерахунку) пенсії лише після надходження заяви, а прийняті Управлінням рішення оформляються розпорядженням.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2018р. ОСОБА_1 було подано до пенсійного органу відповідну заяву про призначення (переведення) пільгової пенсії за віком на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За результатами розгляду якої пенсійним органом було прийнято рішення щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 з 22.08.1992р. по 09.03.1998р. у ВАТ «Дніпроміськбуд», яке в подальшому визнано судом неправомірним.

При цьому, з огляду на відсутність доказів протилежного, рішення, яким вирішено по суті питання щодо призначення (перерахунку) чи відмови у призначенні (перерахунку) позивачу пільгової пенсії за віком відповідачем за заявою ОСОБА_1 від 09.07.2018р. не приймалось, що свідчить про допущено з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправну бездіяльність.

З огляду на викладене, твердження відповідача щодо необхідності повторного подання позивачем заяви про призначення (переведення) пільгової пенсії за віком, оскільки таке питання не було вирішено у судовому порядку є безпідставними, оскільки законодавством закріплено обов`язок пенсійного органу, як суб`єкта владних повноважень, за результатами розгляду поданих заявником документів прийняти рішення по суті заявленого позивачем питання, яке в даному випадку відповідачем не прийнято, у зв`язку з чим, а також з урахуванням визнання судом неправомірним рішення про результати розгляду заяви №6 від 16.08.2018р., заява ОСОБА_1 від 09.07.2018р. на момент розгляду даної справи залишається не розглянутою.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими.

Водночас, щодо заявлених ОСОБА_1 до суду позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пільгову пенсію відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.07.2018р., суд зазначає, що такі вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст.ст. 40-44 Закону №1058, органи пенсійного фонду зобов`язані розглядати та перевіряти відповідність поданих для призначення пенсії документів. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, відповідач в рамках повноважень, зобов`язаний був розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення пенсій позивачу.

Проте, відповідачем фактично не було розглянуто подану позивачем заяву про призначення пенсії по суті, що виключає можливість задоволення позову в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком.

При цьому, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, суд керуючись ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення по суті.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 768, 40 грн., що документально підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією за №0.0..1 від 31.05.2019р. (дата валютування - 03.06.2019р.) на суму 768,40 грн.

Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем - у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково, суд доходить до висновку, що сума сплаченого позивачем судового збору за подачу адміністративного позову до суду в сумі 750, 00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі №160/5047/19 (Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області).

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 09.07.2018р. про призначення (переведення) пільгової пенсії за віком на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2018р. року про призначення (переведення) пільгової пенсії за віком на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти відповідне рішення по суті.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 750,00 грн. (сімсот п`ятдесят гривень).

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.А. Барановський