Справа № 826/9962/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9962/18 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 ОСОБА_67,

представника ОК «СТ «Французьке котеджне містечко» Божка Д.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві, треті особи: Київська міська рада, закрите акціонерне товариство «Київгума», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , обслуговуючий кооператив «Садове товариство «Французьке котеджне містечко», про визнання недійсним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 звернулись до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві у якому просили:

- визнати недійсними та скасувати рішення Головного управління Держземагентства у місті Києві (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у місті Києві) щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003 з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого комплексу, а також внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (дач), які утворилися на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок за заявами Закритого акціонерного товариства «Київгума» в результаті поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 повністю та задовольнити позовну заяву.

В апеляційній скарзі позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції обмежився лише констатацією відсутності у позивачів матеріально-правової заінтересованості та правомірних очікувань у даній справі у розумінні практики Європейського суду з прав людини, що в кінцевому рахунку призвело до того, що суд взагалі не надав жодної правової оцінки обставинам справи, що свідчать про допущення відповідачем численних порушень чинного законодавства України під час протиправного скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003 внаслідок її поділу та подальшої державної реєстрації 88 новосформованих земельних ділянок з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187.

Апелянт зазначає, що необхідно дослідити такі підстави для визнання протиправним скасування відповідачем державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим № :90:415:0003 внаслідок її поділу та протиправним проведення державної реєстрації 88 новосформованих земельних ділянок з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187:

- відсутність у ліквідатора ЗАТ «Київгума» Кудляка Є.В., повноважень звертатись до державного кадастрового реєстратора із заявою про державну реєстрацію скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки з кадастровим № :90:415:0003 та заявами про державну реєстрацію 88 новосформованих внаслідок її поділу земельних ділянок;

- невідповідність наявної в матеріалах справи копії Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим № :90:415:0003 вимогам Закону України «Про землеустрій»;

- відсутність оригіналу Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим № :90:415:0003 в матеріалах державного кадастрового реєстратора та неспроможність відповідача надати такий документ протягом усього судового провадження;

- згідно з вимогами частини 3 та 4 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», а також частини 12 ст.186 Земельного кодексу України обов`язковим документом, який, серед інших, мав бути поданий заявником та міг бути підставою для проведення відповідачем державної реєстрації скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим № :90:415:0003 та реєстрації 88 новосформованих земельних ділянок, є оригінал погодженої рішенням Київської міської ради (як власником земельної ділянки) Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим № :90:415:0003, який відсутній.

- представник відповідача і представник ЗАТ «КИЇВГУМА» у ході судового розгляду справи намагалися підмінити процедуру погодження вже розробленої технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки так званим дозволом (згодою) Київської міської ради на поділ земельної ділянки (доручення секретаря Київської міської ради на розроблення технічної документації із землеустрою №08/16149), який надається на початку процедури поділу і ще до моменту розроблення технічної документації, а, отже, вказаний дозвіл за жодних обставин не може свідчити про погодження власником (Київською міською радою) технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003.

19.07.2019 від ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому третя особа просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки апеляційна скарга є необґрунтованою.

22.07.2019 від Головного управління Держгеокадастру у м.Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відзиві відповідач вказує, зокрема, що згідно інформації отриманої Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві в порядку інформаційного обміну від органу (суб`єкта) державної реєстрації прав на земельні ділянки з кадастровими номерами :90:415:0127, :90:415:0128, :90:415:0000:90:415:0176, :90:415:0183 зареєстровано право власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, що також виключає наявність у апелянта та інших позивачів по справі на правомірні очікування у розумінні статей 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України, тобто правомірні очікування наявні виключно у Київської міської ради, яка заперечень проти поділу спірної земельної ділянки протягом розгляду зазначеної судової справи - не надала та у - ЗАТ «Київгуми», яка також не заперечувала проти поділу земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003.

22.07.2019 від ЗАТ «Київгума» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому третя особа просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Київської міської ради від 29.05.2003 №487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» закритому акціонерному товариству «Київгума» передана в оренду земельна ділянка площею 9,42 га по АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору. На підставі цього рішення між Київською міською радою та ЗАТ «Київгума» укладено договір оренди земельної ділянки №79-6-00140 від 20.08.2003 строком на 25 років, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. за №830.

Головним управлянням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) за вказаною адресою зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :90:415:0003.

На підставі свідоцтва про право власності на майновий комплекс від 20.08.2002 №010005105, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва КМДА ЗАТ «Київгума» на праві власності належав Майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з розпорядженням КМДА від 08.07.2002 №1330 ЗАТ «Київгума» дозволено здійснити проектування та реконструкцію дитячого оздоровчого табору під оздоровчий комплекс сімейного типу по АДРЕСА_1, у Голосіївському районі м. Києва.

Між ТОВ «Укрінформсервіс» та ЗАТ «Київгума» укладений договір про пайову участь в реконструкції №17-12/04 від 17.12.2004 щодо реконструкції оздоровчого комплексу сімейного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в Голосіївському районі м. Києва (надалі - Комплекс).

Згідно п.1.3 Договору про пайову участь ТОВ «Укрінформсервіс» приймає пайову участь в реконструкції Комплексу шляхом оплати будівельно-монтажних робіт та інших витрат, пов`язаних з реконструкцією, з метою отримання частини Комплексу у власність.

Відповідно до п.1.4 Договору про пайову участь ТОВ «Укрінформсервіс» взяло на себе зобов`язання самостійно та/або шляхом залучення грошових коштів від третіх осіб забезпечити фінансування реконструкції Об`єкта на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.5 Договору про пайову участь сторони встановили, що розподіл між сторонами об`єктів нерухомості, що входять в об`єкт реконструкції, здійснюється згідно з внесками сторін (Додаток №1 «Розподіл кошторисної вартості об`єкту»).

Пунктом 1.6 Договору про пайову участь сторони встановили, що ЗАТ «Київгума» зобов`язується за актом прийому-передачі передати ТОВ «Укрінформсервіс» та/або третій особі, за вказівкою ТОВ «Укрінформсервіс», документи, необхідні для оформлення у власність належних ТОВ «Укрінформсервіс» об`єктів згідно «Відомості розподілу між Сторонами об`єктів нерухомості, що входять в об`єкт реконструкції» (Додаток №2 до цього Договору), для подальшого оформлення права власності на ці корпуси пропорційно внескам сторін.

Відповідно до п.6.9.1 Договору про пайову участь ТОВ «Укрінформсервіс» мало право залучати кошти третіх осіб (кредиторів) для оплати будівельно-монтажних робіт та інших витрат, пов`язаних з реконструкцією житлових корпусів об`єкту.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_63 і ТОВ «Укрінформсервіс» укладено Інвестиційний договір від 18.10.2005 №ІД-1-CD20/AБ та між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 і ТОВ «Укрінформсервіс» укладено Інвестиційний договір від 18.10.2005 №ІД-1-CD21/АТ за умовами яких інвестори забезпечують фінансування реконструкції об`єкта нерухомості шляхом придбання у власність Облігацій, випущених Емітентом, і мають право одержати у спільну сумісну власність Об`єкт нерухомості після введення його в експлуатацію, розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а Емітент зобов`язаний здійснити достроковий викуп Облігацій для оплати Інвесторами Об`єкта нерухомості на умовах, визначених цим договором.

За умовами Договору від 18.10.2005 №ІД-1-CD20/AB об`єктом нерухомості є корпус типу «С» в Об`єкті реконструкції за № 20 , загальною розрахунковою площею згідно проектної документації 404,00 м.кв.

За умовами Договору від 18.10.2005 №ІД-1-CD21/АТ Об`єктом нерухомості є корпус типу «D» в Об`єкті реконструкції за № 21 , загальною розрахунковою площею згідно проектної документації 404,00 м.кв.

Згідно листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.05.2017 № Київською міською радою надано дозвіл №08/16149 від 30.10.2014 на поділ земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003, на підставі якого землевпорядною організацією розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, проте належним чином оформлене рішення щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки до Департаменту земельних ресурсів не надходило.

Відповідно до листа Державного агентства земельних ресурсів України від 02.04.2015 №31-26-0.2-5196/2-15 документи, що посвідчують право власності/користування земельною ділянкою з кадастровим номером :90:415:0003 до 01.01.2013, у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021, Головним управлінням Держкомзему у місті Києві не реєструвались. Також даним листом повідомлено, що станом на 30.03.2015 державна реєстрація зазначеної земельної ділянки скасована у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру».

Крім того, листом від 02.03.2015 №29-26-0.2-3070/2-15 Головне управління Держземагентства у місті Києві повідомило, що державними кадастровими реєстраторами, відповідно до пунктів 135-136 ведення Державного земельного кадастру здійснено внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003 на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок за заявами ЗАТ «Київгума».

В результаті зазначеного поділу земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003 до Державного земельного кадастру були внесені відомості про утворення 88-ми земельних ділянок з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (дач).

Згідно інформаційної довідки від 28.03.2018 №118805196 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельні ділянки з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187 були передані в суборенду, про що до реєстру внесені відповідні записи державними реєстраторами ОСОБА_64 і ОСОБА_65 , державне підприємство «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», а також державним реєстратором ОСОБА_66 Олександрівною, комунальне підприємство «Центр державної реєстрації», м. Київ.

Зазначаючи, що заяву про поділ належної громаді міста Києва земельної ділянки площею 9,42 га по АДРЕСА_1 у Голосіївському районі міста Києва з кадастровим номером :90:415:0003 та зміну цільового призначення земельних ділянок, що будуть утворені в результаті її поділу, державному кадастровому реєстратору було подано неуповноваженою на те особою, а скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003 з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого комплексу, а також внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (дач), які утворилися на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок за заявами Закритого акціонерного товариства «Київгума» в результаті поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003, вчинено із порушенням норм встановлених чинним законодавством України, та вважаючи, що таким чином порушено їх права та інтереси, а також правомірні очікування на отримання права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :90:415:0003 у зв`язку з тим, що позивачі, здійснивши фінансування реконструкції об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 - житлових корпусів (нежитлових приміщень) типу «С» за №20 і типу «Б» за №21 та оформивши право власності на вказані об`єкти нерухомого майна, мали усі підстави розраховувати на певний стан речей, а саме на отримання згідно з положеннями статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :90:415:0003 або її певної частини, виділеної відповідно до вимог чинного законодавства України, звернулися до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами належними засобами доказування не підтверджено, що оскаржуваними рішеннями порушено їх персоніфіковані суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси. Суд першої інстанції зазначив, що посилання позивачів на право правомірного очікування права користування на земельну ділянку із кадастровим номером :90:415:0003 є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваних рішень на конкретні реальні індивідуально виражені їх права, свободи чи інтереси.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що такий спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Даючи правову оцінку викладеним фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України. Отже, суди не мають права розглядати вимоги, які не належать до їх юрисдикції, визначеної законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України Стаття завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1, 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України

1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

2) публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

7) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що позивачі обґрунтовують наявність свого законного інтересу, порушеного на їх думку відповідачем, правами, що виникли внаслідок укладення договорів між ТОВ «Укрінформсервіс» і ЗАТ «Київгума» про пайову участь в реконструкції №17-12/04 від 17.12.2004 та інвестиційними договорами, укладеними між ТОВ «Укрінформсервіс» і позивачами від 18.10.2005 №ІД-1-CD20/AБ та №ІД-1-CD21/АТ.

На час укладення інвестиційних договорів рішенням Київської міської ради від 29.05.2003 №487/647 вказана земельна ділянка була передана в користування ЗАТ «Київгума» та укладено договір оренди земельної ділянки №79-6-00140 від 20.08.2003 строком на 25 років, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. за №830.

Враховуючи положення ст.ст. 7, 13 та 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди№79-6-00140, ЗАТ «Київгума» отримало законне право на користування земельною ділянкою площею 9,42 га по АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого табору.

В той же час, аналіз змісту договорів про пайову участь, укладеного між ТОВ «Укрінформсервіс» та ЗАТ «Київгума», вказує (п.п. 5.1.2, 5.1.3 договорів), що право користування земельною ділянкою залишилося за ЗАТ «Київгума» і не передавалося ТОВ «Укрінформсервіс».

Аналіз змісту інвестиційних договорів, укладених між позивачами та ТОВ «Укрінформсервіс», вказує, що усі правовідносини, які виникли на підставі цих договорів і які зачіпають права позивачів, стосуються питань переходу права власності на певний перелік об`єктів реконструкції (будівництва), які були на час укладення договорів частиною належного ЗАТ «Київгума» майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 149.

За умовами інвестиційних договорів позивачі мають забезпечити фінансування будівництва об`єкта незавершеного будівництва шляхом придбання у власність облігацій, випущених ТОВ «Укрінформсервіс», і отримують право одержати у спільну сумісну власність об`єкт нерухомості після вводу його в експлуатацію (п. 7.1. інвестиційного договору), розрахувавшись за нього з використанням облігацій, а ТОВ «Укрінформсервіс» зобов`язувалося здійснити достроковий викуп облігацій для оплати Інвесторами об`єкта нерухомості на умовах, визначених договором.

Позивачі виконали свої зобов`язання за вказаними Інвестиційними договорами, визначені у п.5.2 таких Інвестиційних договорів.

Згідно п.6.2 Інвестиційних договорів Позивачі (Інвестори) стають власниками майнових прав на Об`єкт нерухомого майна з моменту передачі ТОВ «Укрінформсервіс» (Емітенту) для дострокового викупу 99,99% Облігацій, необхідних для виконання умов Інвестиційного договору.

Після виконання позивачами умов інвестиційних договорів, укладених з ТОВ «Укрінформсервіс», вони стали власниками майнових прав на проінвестовані ними об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст.3 цього Закону).

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

12.12.2008 на виконання Інвестиційних договорів позивачам за актами прийому-передачі об`єктів незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , було передано у власність проінвестовані ними житлові корпуси, відповідно типу «С» за №20 і типу «D» за № 21 як об`єкти незавершеного будівництва (оскільки реконструкція Комплексу остаточно не була завершена і вказані житлові корпуси №20 та № 21 не були введені в експлуатацію, таке майно отримало статус об`єкта незавершеного будівництва).

Утім, як зазначає апелянт та вбачається з матеріалів справи, забудовником не було введено об`єкти інвестування в експлуатацію, що стало на заваді позивачам у державній реєстрації права власності на такі об`єкти як на повноцінні об`єкти нерухомого майна.

З метою захисту своїх прав та власне юридичної фіксації права власності, що виникло на об`єкти незавершеного будівництва, позивачами у подальшому було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на належні їм об`єкти інвестування як на об`єкти незавершеного будівництва (об`єкт незавершеного будівництва, що належить на праві власності позивачам ОСОБА_1 і ОСОБА_1 - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; об`єкт незавершеного будівництва, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Таким чином, з наведеного можна дійти висновку, що проінвестувавши у будівництво зазначених вище об`єктів нерухомого майна позивачі по завершенню будівництва мали на меті здійснити державну реєстрацію належного їм права власності на новозбудовані об`єкти нерухомого майна.

Колегія суддів враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна особа, яка бажає зареєструвати за собою таке право, має подати державному реєстратору відповідний пакет документів, серед яких, обов`язковим документом є документ, який посвідчує право особи на земельну ділянку під таким об`єктом.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічна норма міститься у статті 120 Земельного кодексу України, якою встановлено, що у випадку, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що позивачі, для безперешкодного та повноцінного використання збудованих ними об`єктів нерухомого майна мають отримати від власника земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003 - Київської міської ради відповідне речове право на земельну ділянку у розмірі, необхідному для експлуатації та обслуговування належних їм об`єктів нерухомого майна.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :90:415:0003 (до її поділу) належала на праві комунальної власності територіальній громаді міста Києва та повноваження власника щодо якої здійснювала (здійснює) Київська міська рада, а тому, позивачі, з метою експлуатації та обслуговування збудованих житлових корпусів (об`єктів нерухомого майна) мали би отримати право користування на земельну ділянку з кадастровим номером :90:415:0003.

Однак, наразі, як вбачається з матеріалів справи, таке не вбачається за можливе, оскільки оскаржуваним рішенням Головного управління Держземагентства у місті Києві (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у місті Києві) було скасовано державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003 з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого комплексу, а також внесено до Державного земельного кадастру відомості про земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (дач), які утворилися на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок за заявами Закритого акціонерного товариства «Київгума» в результаті поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003, у зв`язку з чим і звернулись з даним позовом до суду ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 .

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у зв`язку зі скасуванням відповідачем державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :90:415:0003 внаслідок її поділу і подальшою державною реєстрацією 88 новосформованих земельних ділянок з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187 такі новосформовані земельні ділянки були передані ЗАТ «Київгума» в суборенду іншим фізичним особам (а.с.248-263, т.1; а.с.125-144 т.2), зокрема, залученим у даній справі як треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , обслуговуючий кооператив «Садове товариство «Французьке котеджне містечко».

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що скасування рішення Головного управління Держземагентства у місті Києві (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у місті Києві) щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003 з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого комплексу, а також внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровими номерами підряд від :90:415:0100 по :90:415:0187 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (дач), які утворилися на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок за заявами Закритого акціонерного товариства «Київгума» в результаті поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :90:415:0003 безпосередньо впливатиме на права та законні інтереси всіх вищевказаних осіб.

При цьому, позивачі оскаржують рішення, яке впливає на право позивачів безперешкодно та повноцінного користуватися зареєстрованими за ними об`єктами нерухомого майна (об`єктами незавершеного будівництва), які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :90:415:0003, якої наразі фактично не існує у зв`язку з її поділом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених майнових прав позивачів (зокрема, права безперешкодно користуватися об`єктами нерухомого майна) суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, позаяк у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, адміністративні суди не є «судом, встановленим законом» для розгляду такої категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №337/2535/17 та постанові від 04 липня 2018 року у справі №820/7173/16.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На виконання вимог ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів роз`яснює позивачам, що даний спір предметно підсудний суду загальної юрисдикції та повинен розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року скасувати.

Провадження у справі №826/9962/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві про визнання недійсним та скасування рішення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов