Справа № 140/2465/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2465/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в поновленні виплати пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину з 01.07.2016 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити виплату пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину з 01.07.2016 з врахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2008 року перебувала на обліку в Нововолинсько-Іваничівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_3 . У зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, позивачу з 01.07.2016 на підставі її заяви від 08.07.2016 було припинено виплату пенсії по втраті годувальника. Проте, будучи в консульстві України в Ізраїлі їй стало відомо, що вона має право на продовження виплати призначеної пенсії, у зв`язку із чим позивач 09.07.2019 через законного представника звернулася до відповідача із заявою про поновлення їй виплати пенсії. Листом від 18.07.2019 №10085/02-39 ГУ ПФУ Волинської області повідомило представника заявника про відсутність законних підстав для поновлення виплати пенсії по втраті годувальника.

Ухвалою суду від 16.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позовну заяву від 04.09.2019 представник відповідача зазначив, що з 01.07.2016 позивачу, згідно її заяви від 08.07.2016, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, було припинено виплату пенсії по втраті годувальника. При цьому, була проведена виплата пенсії за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 одним платежем 08.07.2016. Крім того, зауважує, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок або право органу Пенсійного фонду України автоматично здійснювати відновлення пенсії без відповідного волевиявлення пенсіонера. Оскільки позивачем було подано заяву до ГУ ПФУ Волинської області 09.07.2019, а також з врахуванням проведених виплат за період з 01.07.2016 по 31.12.2016, вважає, що підстав для поновлення виплати пенсії з 01.07.2016 немає. Крім того, звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути пів мірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт. У зв`язку із чим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Враховуючи вимоги статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року перебувала на обліку в Нововолинсько-Іваничівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 липня 2016 року, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон в Ізраїль, позивач звернулась до Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про припинення виплати пенсії.

З 01.07.2016 позивачу, згідно її заяви від 08.07.2016, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, було припинено виплату пенсії по втраті годувальника. При цьому, була проведена виплата пенсії за період з 01.07.2016 по 31.12.2016 одним платежем 08.07.2016.

Проте, будучи в консульстві України в Ізраїлі їй стало відомо, що вона має право на продовження виплати призначеної пенсії, у зв`язку із чим позивач 09.07.2019 через законного представника звернулася до відповідача із заявою про поновлення їй виплати пенсії.

Листом від 18.07.2019 №10085/02-39 ГУ ПФУ Волинської області повідомило представника заявника про відсутність законних підстав для поновлення виплати пенсії по втраті годувальника.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

За визначенням наведеним в статті 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною 3 статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Статтею 51 Закону №1058-ІV визначено, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Однак, положення пункту 2 частини першої статті 49 та положення другого речення статті 51 вказаного Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Так, Конституційний Суд України у рішенні №25-рп/2009 від 07.10.2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

У пункті 3.3 цього рішення Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Згідно пункту 54 вказаного рішення наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною другою статті 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Україна гарантує піклування та захист своїх громадян, які перебувають за її межами (стаття 25 Конституції України).

Згідно паспорту громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 16/01/2013, ОСОБА_1 , є громадянкою України, доказів протилежного відповідачем не надано.

Отже, особа має право на отримання пенсії незалежно від місця проживання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №522/535/17, від 19 вересня 2018 року у справі №766/1519/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

За наведених обставин, а також враховуючи рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-ІV, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії п втраті годувальника.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в поновленні виплати пенсії по втраті годувальника та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Волинської області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, вирішуючи питання з якого часу право позивача на поновлення виплати пенсії підлягає захисту, суд виходить з наступного.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.5 цього Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Пунктом 1.7 Порядку №22-1 встановлено, що днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Частиною першою статті 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Що стосується поновлення виплати пенсії з 01.07.2016, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2019 представником позивача за довіреністю подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області заяву про призначення/перерахунок ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту заяви від 09.07.2019 вбачається, що позивач просить відповідача поновити виплату пенсії по втраті годувальника, а тому відповідно до пункту 1.7 Порядку №22-1 виплата пенсії повинна проводитись з дати звернення позивача до відповідача із відповідною заявою.

Відтак, право позивача належать захисту саме з дати звернення його представника із заявою про призначення/перерахунок ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, тобто з 09.07.2019, а не з 01.07.2016, як зазначив представник у позовній заяві.

Крім того, стосовно періоду часу після зупинення виплати пенсії по втраті годувальника, у суду відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату пенсії з 01.07.2016.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд з урахуванням висновків Верховного Суду у постановах від 18 вересня 2018 року у справі №522/535/17, від 19 вересня 2018 року у справі №766/1519/17, приходить до висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а відповідач не довів правомірність дій щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , що підтверджено доказами, які перевірено судом, а тому позов слід задовольнити частково, шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Волинської області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.07.2019.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією №21 від 09.08.2019 позивач сплатив судовий збір у розмірі 768, 40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн., тому ці витрати слід присудити на її користь.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.07.2019.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, , адреса: 43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в.

Суддя Ю.Ю. Сорока