Справа № 120/2225/19-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 вересня 2019 р. Справа № 120/2225/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року адвокат Корнійчук С.А. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 13.05.2019 року № 2-7220/15-19-СГ, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області у не наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари, на території Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 га, на території Корделіввської сільської ради Калинівського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Одночасно у позовній заяві позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача у встановлений судом строк подати звіт про виконання судового рішення у відповідності до ст. 382 КАС України, а також постановити окрему ухвалу за порушення вимог закону відповідачем для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем протиправно прийнято наказ від 13.05.2019 року № 2-7220/15-19-СГ, яким відмовлено в надані дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 гектара із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Свою відмову відповідач мотивував тим, що земельна ділянка, яка зазначена на графічному матеріалі, рішенням сесії Корделівської сільської ради 14 сесії 3 скликання, є наданою в постійне користування іншим особам з урахуванням того, що земельні ділянки перебувають у відкритому і безперервному користуванні громадян на підставі ст. 119 та ч. 7 ст. 118 ЗК України. Однак, з такою відмовою, на переконання позивача, погодитись не можна, оскільки наказ прийнято із порушенням вимог земельного законодавства та не враховано того, що підстава для відмови не ґрунтується на вимогах ч. 7 ст. 118 ЗК України. Окрім цього, земельна ділянка відноситься до земель запасу, у користуванні або у власності інших осіб (громадян) не перебуває, що не спростовано відповідачем у листі від 27.05.2019 року. Наведені обставини спонукали позивача звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

30.07.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що на виконання Указу Президента України Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи від 14.04.2000 № 584/2000 сільські, селищні ради своїми рішеннями на підставі заяв працівників соціальної сфери та пенсіонерів з їх числа та інших громадян відповідних сіл чи селищ надавали у користування земельні ділянки із земель резервного фонду, рілля для ведення особистого підсобного господарства у постійне користування, без оформлення відповідної документації із землеустрою. Рішенням 14 сесії 3 скликання Корделівської сільської ради від 28.02.2001 року спірна земельна ділянка була надана в користування громадянам села для колективного городництва та знаходиться в їх користуванні до цього часу. Відтак вказані громадяни на підставі положень ч. 1 ст. 119 ЗК України можуть подати клопотання про передачу їм відповідної земельної ділянки у власність або надання у користування. За цих обставин, відповідач вважає відмову позивачу правомірною і такою, що надана з дотриманням вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України. Вимоги позивача щодо винесення окремої ухвали за порушення вимог закону та подальшого скерування до Дежгеокадастру щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону вважає необґрунтованими, оскільки клопотання позивача було розглянуто, а отже жодних порушень дотримання законодавства України не було. Поряд із цим, позовні вимоги про зобов`язання прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, на думку відповідача, не можуть бути задоволенні, оскільки вказане питання належить до дискреційних повноважень виключно відповідача. Поряд із цим, на переконання відповідача, вирішення питання необхідності стягнень судових витрат у відповідності до статті 134 КАС України є необґрунтованим, з огляду на відсутність підтверджуючих документів наявності таких витрат в матеріалах справи, що виключає застосуванню процедури відшкодування судових витрат.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Згідно з вимогами ст. 268 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи судом встановлено, що 26.03.2019 року ОСОБА_1 (в особі свого представника адвоката Корнійчука С.А.) звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з колективним клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, державної форми власності за кадастровим номером: :04:000:0612 (землі запасу, загальна площа: 16,1398 га), орієнтовною площею по 2,0 га на кожного із заявників окремо, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту села Корделівка Калинівського району Вінницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 13.05.2019 № 2-7220/15-19-СГ позивачу відмовлено у наданні вказаного дозволу на підставі ст. 119, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. В наказі зазначено, що бажана земельна ділянка згідно з рішенням 14 сесії 3 скликання Корделівської сільської ради надана в користування іншим особам з урахуванням того, що земельні ділянки перебувають у відкритому і безперервному користуванні громадян.

У подальшому, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області направлено представнику позивача лист від 27.05.2019 року № 0-2-0.6-5924/2-19 на адвокатський запит від 17.05.2019 року, який за змістом кореспондуються із наказом про відмову у надані дозволу на розробку технічної документації від 13.05.2019 року № 2-7220/15-19-СГ.

Відтак, вважаючи наказ від 13.05.2019 року № 2-7220/15-19-СГ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області протиправним, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких мотивів.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі ЗК України), Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Відповідно до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В силу положень п. а ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Як видно з матеріалів справи, позивач вирішила скористатися своїм законним правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та з цією метою звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання їй дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, на території Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою стало посилання відповідача на те, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка згідно з рішенням Корделівської сільської ради є наданою в користування іншим особам з урахуванням того, що земельні ділянки перебувають у відкритому і безперервному користуванні громадян.

Дійсно, в силу вимог ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже, безоплатна приватизація земельних ділянок, що вже перебувають у законному користуванні інших осіб, не допускається.

Водночас судом встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :04:000:0612 площею 16,1398 га, щодо якої позивач та інші особи подали клопотанням про надання їм дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, належить до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Наведене підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 від 27.10.2013 року, що наданий відповідачем одночасно з поданням відзиву на позовну заяву. Крім того, з вказаного витягу видно, що державна реєстрація цієї земельної ділянки проведена 27.10.2013 року на підставі даних інвентаризації земель під час здійснення землеустрою 18.10.2013 року, органом реєстрації є відділ Держземагенства у Калинівському районі Вінницької області.

Таким чином, спірна земельна ділянка є сформованою та зареєстрована у Державному земельному кадастрі як земля сільськогосподарського призначення державної форми власності. При цьому інформація про зареєстроване право власності (користування) щодо цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відсутня.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Водночас в силу приписів ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У свою чергу в межах розгляду даної справи відповідач належними і допустимим доказами не довів тієї обставини, що спірна земельна ділянка перебуває у законному користуванні інших осіб, у зв`язку з чим необхідна згода таких осіб на вилучення земельної ділянки.

Відтак суд не може погодитись з правомірністю підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, що зазначені в оскаржуваному наказі.

Свою позицію відповідач обґрунтовує з посиланням на рішення 14 сесії 3 скликання Корделівської сільської ради від 28.02.2001 року, яким жителям с. Корделівки із земель запасу в тимчасове користування надано земельні ділянки.

На час прийняття цього рішення діяв Земельний кодекс України в редакції Закону від 19 грудня 1990 року № 561-XII (далі Кодекс).

Згідно з ч. 1 ст. 22 цього Кодексу право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Крім того, частиною першою статті 23 Кодексу було визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відтак суд погоджується з доводами позивача про те, що право власності (постійного користування) на земельну ділянку не могло виникати на підставі одного лише рішення органу місцевого самоврядування, а тому відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з мотивів наявності рішення Корделівської сільської ради є неправомірною.

Суд критично оцінює посилання відповідача на положення Указу Президента України від 14.04.2000 № 584/2000, враховуючи, що Указ не змінював визначені на той час законом підстави набуття права власності та права користування земельною ділянкою. До того ж, вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 20.07.2007 № 650/2007.

Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на положення ст. 119 ЗК України, оскільки вони регулюють порядок набуття права на землю за набувальною давністю і не стосуються спірних правовідносин.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області протиправно відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Отже, позовні вимоги в частині скасування оскаржуваного наказу належить задовольнити.

Оцінюючи позовні вимоги в іншій частині, а саме щодо зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою, суд зазначає таке.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору з будь-ким.

Повноваження відповідача за результатами розгляду клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою регламентовано частиною сьомою статті 123 ЗК України, згідно з якою орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У справі, що розглядається, відповідач з дотриманням визначеного законом порядку розглянув клопотання позивача та прийняв рішення у формі наказу, яким відмовив позивачу наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Водночас, на думку суду, таку відмову не можна вважати невмотивованою, оскільки відповідач небезпідставно посилався на те, що бажана для позивача земельна ділянка перебуває у користуванні інших осіб, що виключає можливість її безоплатної приватизації в порядку, визначеному ст. 118 ЗК України.

Відтак суд доходить висновку, що у спірній ситуації відповідач обрав один із законних варіантів поведінки та надав позивачу вмотивовану відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду справи судом не здобуто достатніх даних, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

Відтак, на переконання суду, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою із прийняттям відповідного владного рішення.

Отже, заявлений позов належить задовольнити частково, а саме визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за № 2-7220/15-19-СГ від 13.05.2019 року з покладенням на відповідача обов`язку повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, на території Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області (за межами населеного пункту), з урахуванням висновків суду за результатами розгляду справи.

Також суд зауважує про відсутність підстав винесення окремої ухвали у відповідності до статті 249 КАС України з огляду на те, що інститут постановлення окремої ухвали є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках, коли є очевидним порушення закону та з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли такому порушенню.

Водночас, постановлення окремої ухвали є правом суду, а не його обов`язком.

На переконання суду, виходячи із встановлених судом обставин справи, відсутні підстави для постановлення окремої ухвали стосовно порушень законодавства органом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області.

Крім того, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, а обставини справи не вказують на необхідність встановлення судового контролю за виконанням прийнятого судом рішення в зобов`язальній частині, суд не вбачає достатніх підстав для покладення на відповідача обов`язку подати звіт про виконання судового рішення у відповідності до ст. 382 КАС України, про що також просить позивач.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 19, 139, 242, 245, 246, 249, 250, 255, 295, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за № 2-7220/15-19-СГ від 13 травня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на території Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на території Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області (за межами населеного пункту).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Корнійчук Сергій Анатолійович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович