Справа № 1.380.2019.002643
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002643
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

13 вересня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М, без повідомлення учасників справи, розглянув у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові (79008, м. Львів, вул. Кривоноса, 6) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові. У якій просив визнати протиправним рішення в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові про відмову ОСОБА_1 у призначенні на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення Територіального управління ДБР у м. Львові; призначити позивача на відповідну посаду та допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач був рекомендованим директору ДБР для призначення на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як переможець конкурсу. Щодо позивача проведено спеціальну перевірку та психофізичне дослідження із застосування поліграфу. Впродовж жовтня 2018 усіх переможців конкурсу було призначено на посади в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львова. Після 7 місяців після визначення позивача переможцем конкурсу йому вручено лист від 08.04.2019, згідно з яким за результатами співбесіди позивачу у призначенні на посаду відмовлено. Вказане порушує права позивача, а тому він звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 04.06.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

12.09.2019 за вх. № 32373 від позивача надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом встановлення Директору Державного бюро розслідувань та Внутрішній конкурсній комісії Державного бюро розслідувань (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 15 ) обов`язку призупинити проведення відкритого Конкурсу для призначення на посади до територіального управління ДБР, оголошеного 21.08.2019 в частині його проведення на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові та заборонити іншим особам вчинити дії, що стосується предмета спору, а саме щодо призначення на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

В обґрунтування заяви зазначено, що з офіційного сайту Державного Бюро розслідувань йому стало відомо про оголошення про проведення конкурсу для призначення на посади у Територіальному управління Державного бюро розслідування, розташованому у м. Львові на наступні посади: головний спеціаліст сектору матеріально-технічного забезпечення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові - 1 посада; провідний спеціаліст (IT) сектору матеріально-технічного забезпечення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові - 1 посада. Тобто на посаду, на яку він претендує як переможець конкурсу і яка є вакантною відповідачем оголошено відкритий конкурс, котрий проводить Внутрішня конкурсна комісія Державного Бюро розслідувань. У зв`язку з наведеним, за результатами проведення конкурсу оголошеного 21.08.2019 на посаду на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові внутрішньою конкурсною комісією ДБР буде визначено ще одного переможця конкурсу, котрого можливо буде призначено на посаду на котру претендує позивач. Відтак зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову утруднить та унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

В силу ст. 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд, при розгляді клопотання (заяви) про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Згідно з абз.2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач не довів очевидність небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову, чи того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

В ході розгляду заяви судом також не встановлено підстав вважати, що у випадку скасування за позовом ОСОБА_1 рішення про відмову у призначенні на посаду таке рішення суду буде неможливо виконати чи його виконання буде суттєво ускладнено.

Більш того, суд враховує і те, що в разі задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони проводити конкурс на заміщення вакантної посади, відповідач протягом тривалого часу (враховуючи строк можливого апеляційного оскарження) буде позбавлений можливості сформувати відповідний штат працівників, що в свою чергу створить перешкоди в нормальному функціонуванні державного органу.

Таким чином, зазначені у заяві обставини не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, не доведені позивачем належними та допустимими доказами, а тому, не можуть слугувати підставою для забезпечення позову.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248, пп.15.5 п. 15 Розділу VII „Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові (79008, м. Львів, вул. Кривоноса, 6) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Качур Р.П.