Справа № 810/4358/16
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4358/16 Суддя першої інстанції: Басай О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Кучми А.Ю. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року Вишгородська ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 26252 грн 66 коп.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та порушив норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що предметом стягнення є сума грошового зобов`язання, нарахованого ППР від 26 вересня 2014 року № . На думку відповідача зазначене ППР є незаконним, тому борг не підлягає стягненню. Також відповідач зазначає, що адміністративний позов був поданий передчасно - до закінчення 1095-ти денного строку, передбаченого для оскарження ППР.

Ухвалою суду від 15 листопада 2017 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 810/3269/17. Провадження у справі було поновлено ухвалою суду від 06 серпня 2019 року.

Відповідач звернуся до суду із заявою, у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника в судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року - скасувати в частині виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що у ОСОБА_1 виник податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 26252 грн 66 коп. На виконання вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України Вишгородська ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області направила відповідачу податкову вимогу від 30 червня 2015 року № 555-23.

У встановлений строк зазначена вимога не була виконана, у зв`язку з чим податковий орган у грудні 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг, не сплачений у межах встановленого строку, підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення податкового боргу в розмірі 12806 грн 18 коп., оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Грошові зобов`язання у розмірі 26252 грн 66 коп., які є предметом стягнення, були визначені ОСОБА_1 податковим повідомленням-рішенням Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 26 вересня 2014 року № .

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Сторонами не заперечується, що протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення від 26 вересня 2014 року № ОСОБА_1 не сплатив нараховану суму грошового зобов`язання та не розпочав процедуру його оскарження.

Дії податкового органу в разі несплати узгодженої суми податкового зобов`язання регламентовані ст. 95-99 ПК України.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, обов`язковою передумовою звернення до суду з вимогою про стягнення податкових зобов`язань є надіслання платнику податків податкової вимоги в порядку, встановленому ст. 59 ПК України.

З матеріалів справи вбачається, що Вишгородська ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області направила відповідачу податкову вимогу від 30 червня 2015 року № 555-23 засобами поштового зв`язку. Зазначена податкова вимога була вручена ОСОБА_1 28 липня 2015 року, що підтвердження повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Адміністративний позов був поданий до суду 27 грудня 2016 року, тобто з дотриманням вимог п. 95.2 ст. 95 ПК України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області виникли підстави для звернення до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в судовому порядку.

Разом з тим, після ухвалення судом першої інстанції постанови у цій справі, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 вересня 2014 року № . Зазначена обставина стала підставою для зупинення провадження у цій справі судом апеляційної інстанції до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 810/3269/17.

Відповідно до листа Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року № 01-22/4574/19 рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 810/3269/17, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2019 року, було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 вересня 2014 року № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 12806 грн 18 коп., з яких сума за основним платежем складає 10244 грн 94 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2561 грн 24 коп.

За інформацією, розміщеною в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2019 року, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області на вказані судові рішення було відмовлено.

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення від 26 вересня 2014 року № було скасоване в судовому порядку в частині нарахування відповідачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 12806 грн 18 коп., колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області в частині стягнення з ОСОБА_1 зазначеної суми податкового боргу не підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідач просив суд скасувати постанову від 31 березня 2017 року та відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Свої вимоги обґрунтовував тим, що податкове повідомлення-рішення від 26 вересня 2014 року № є незаконним з підстав помилкового віднесення суми прощеного боргу за кредитним договором до загального річного оподатковуваного доходу.

Разом з тим, обґрунтованість таких доводів скаржника була перевірена судом у межах справи № 810/3269/17.

Також колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладені в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2340/4023/18, відповідно до якого у межах розгляду справи про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене колегія суддів під час розгляду цієї справи не перевіряє доводів ОСОБА_1 щодо незаконності податкового повідомлення-рішення від 26 вересня 2014 року № у частині, що не була скасована судом у рамках справи № 810/3269/17.

Також відповідач в апеляційній скарзі вказував на те, що адміністративний позов був поданий до закінчення строк на оскарження податкового повідомлення-рішення від 26 вересня 2014 року № , який становить 1095 днів.

Як раніше зазначалося, адміністративний позов Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області був поданий з дотриманням порядку, встановленого Податковим кодексом України.

Доводи відповідача про неможливість стягнення податкового боргу до закінчення строку звернення до суду з вимогою про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, який становить 1095 днів - не ґрунтуються на вимогах закону.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 31 березня 2017 року та є підставою для його скасування в частині.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, проте після ухвалення постанови виникли підстави для її скасування в частині. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року - скасувати в частині.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України податкового боргу в сумі 12806 грн 18 коп. - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Кучма

Є.О. Сорочко