Справа № 320/3400/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року № 320/3400/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області до Білоцерківського національного аграрного університету про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області з позовом до Білоцерківського національного аграрного університету про стягнення неправомірно витрачених коштів у розмірі 3409, 90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі листування з Північним офісом Держаудитслужби позивачу стало відомо про те, що відповідачем неправомірно витрачені кошти Фонду соціального страхування України у розмірі 3409,90 грн, що призвело до матеріальних збитків. Пояснено, що на адресу відповідача була надіслана претензія з проханням перерахувати неправомірно витрачені кошти, яка не була задоволена Білоцерківським національним аграрним університетом, що на думку позивача є підставою для примусового стягнення коштів.

Відповідач з позовом не погодився, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що неправомірне використання коштів у розмірі 3409,90 грн сталось з вини Фонду соціального страхування, оскільки відповідач належним чином звітував про використання його коштів у період з 01.06.2014 по 31.12.2014.

Ухвалою суду від 09.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

У судове засідання, призначене на 26.07.2019, сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились. Разом з цим, матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи наведене та керуючись приписами статті 205 КАС України, суд перейшов у письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з позовної заяви та не заперечувалось відповідачем, між Київським обласним виділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Білоцерківським національним аграрним університетом укладено договір на предмет здійснення часткового фінансування санаторію-профілакторію Білоцерківського національного аграрного університету за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у 2014 році.

Часткове фінансування здійснювалось відповідно до Порядку часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого Постановою Правління Фонду від 25.02.2009 року № 16 (надалі - Постанова № 16) із змінами і доповненнями.

Судом встановлено, що 18.12.2018 позивач отримав листа від Північного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України вих. № 26-061414/11281-2018 «Про усунення виявлених порушень».

В зазначеному листі Управлінню було повідомлено, що Північним офісом Держаудитслужби відповідно до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01 червня 2014 року по 01 квітня 2017 року, якою виявлено ряд порушень.

Так, під час проведення перевірки (ревізії), були встановлені порушення при оплаті праці працівників санаторію-профілакторію. А саме, при нарахуванні та виплаті заробітної плати головному бухгалтеру ОСОБА_1 посадовою особою санаторію-профілакторію головним бухгалтером ОСОБА_1 , не дотримано вимоги п. 3.1.4. Наказу Міністерства праці та соціальної політики України «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» від 05.10.2005 року № 308/519 (надалі - Наказ № 308/519).

У зв`язку із наведеним, на адресу відповідача позивачем була направлена претензія від 27.06.2017 за вих. № 1507/07-21 про повернення коштів у сумі 3406,90 грн, однак, така претензія була відхилена відповідачем листом від 17.07.2017 №08-11/659.

Вважаючи дії відповідача незаконними та такими, що порушують встановлений порядок фінансування за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105).

Так, у розумінні пункту третього частини першої статті 1 Закону №1105, загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Частиною першою статті 4 Закону №1105 визначено, що Фонд соціального страхування є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування витрат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці № 77" викладено у новій редакції Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 №1105, і, відповідно з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яким створено Фонд соціального страхування України.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105 визначено, що Фонд соціального страхування України є правонаступником Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Частиною першою статті 9 Закону №1105 закріплено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є:

1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування;

2) надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону;

3) профілактика нещасних випадків;

6) здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності;

7) здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду;

8) аналіз та прогнозування надходження коштів від сплати єдиного внеску.

У відповідності до частини другої статті 10 цього ж Закону, Фонд зобов`язаний:

1) забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом;

2) здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів;

3) вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду;

4) контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування;

5) стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку;

6) вести облік і звітність щодо страхових коштів;

7) надавати безоплатно застрахованим особам і страхувальникам консультації з питань застосування законодавства про соціальне страхування;

8) вести облік показників для визначення класу професійного ризику виробництва;

9) щорічно складати звіт про результати своєї діяльності та після його затвердження правлінням Фонду подавати Кабінету Міністрів України і оприлюднювати;

10) інформувати страхувальників та застрахованих осіб про результати своєї роботи через засоби масової інформації;

11) укладати угоди з лікувально-профілактичними закладами та окремими лікарями на обслуговування потерпілих на виробництві, а також угоди із санаторно-курортними закладами для обслуговування застрахованих осіб, що направляються безпосередньо із стаціонару лікувального закладу до реабілітаційних відділень.

Отже, Фонд соціального страхування України є органом, на який законодавством України покладено обов`язок щодо керівництва та управління питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування. Спеціальним законом у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування визначено, що виключно Фонд має своїм завданням здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду, а обов`язком - стягнення надміру виплачених коштів з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.

Так, постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.10.2010 №29 затверджено Інструкцію про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження (далі - Інструкція №29).

Ця Інструкція встановлює порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), порядок прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції №29, органи Фонду здійснюють планові та позапланові перевірки.

Згідно пункту 3.6 Інструкції №29, позапланові перевірки проводяться без попереднього повідомлення страхувальника за наявності таких підстав:

а) подання страхувальником письмової заяви до відповідного органу Фонду про здійснення перевірки за його бажанням;

б) виявлення невідповідності між даними, зазначеними у документах обов`язкової звітності та заявах-розрахунках, поданих страхувальником до органу Фонду;

в) за результатами аналізу даних, зазначених у звітності, заяві-розрахунку страхувальника по коштах Фонду, статистичних даних виявлено перевищення розміру середньоденної допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності і пологах над розміром середньоденної заробітної плати;

г) виявлення під час перевірки в іншого страхувальника фактів, що свідчать про порушення вимог законодавства, які вплинули або можуть вплинути на виплату матеріального забезпечення та надання соціальних послуг;

ґ) звернення фізичних та юридичних осіб про порушення страхувальником законодавства з питань, що належать до компетенції органів Фонду; подання страхувальником у встановленому порядку скарги про порушення законодавства посадовими особами органу Фонду під час проведення планової чи позапланової перевірки або скарги

на рішення органу Фонду;

д) неподання у встановлений термін страхувальником звітності до органу Фонду без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню такої звітності;

е) розпочато процедуру реорганізації чи припинення юридичної особи, закриття відокремленого підрозділу юридичної особи, припинення діяльності суб`єкта малого підприємництва, порушено провадження у справі про визнання банкрутом страхувальника або подано заяву про зняття з обліку страхувальника;

є) на вимогу правоохоронних органів або за рішенням суду.

Під час перевірок страхувальників перевіряються: здійснення заходів щодо усунення порушень, виявлених попередніми перевірками; стан заборгованості по страхових коштах; повнота та своєчасність сплати та повернення страхових коштів страхувальниками правомірність призначення та виплати матеріального забезпечення застрахованим особам; правильність обчислення середньоденної заробітної плати, з якої обраховуються суми матеріального забезпечення застрахованим особам; правомірність заявлення і використання страхових коштів, які надійшли від органів Фонду; правомірність видачі та використання путівок на санаторно-курортне лікування працівниками та членами їх сімей та правильність ведення їх обліку, своєчасність сплати їх часткової вартості; дотримання вимог нормативно-правових актів Фонду щодо оздоровлення та позашкільного обслуговування дітей; правильність складання звітності по коштах Фонду та своєчасність її надання до органів Фонду; робота комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, установи, організації; відповідність даних бухгалтерського обліку даним звітності по коштах Фонду та даним статистичної звітності.

За результатами перевірки складається акт.

При складанні акта перевірки посадові особи органу Фонду об`єктивно та чітко викладають факти порушень, виявлені під час перевірки, з посиланням на відповідну структурну одиницю нормативно-правового акта. Акт перевірки має відповідати вимогам ділової мови та офіційно-ділового стилю.

Приписами пункту 4.1 Інструкції №29 врегульовано, що за матеріалами акта перевірки та результатами розгляду заперечень страхувальника (за їх наявності) керівник органу Фонду або його заступник приймає рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій до страхувальника відповідно до статей 21, 22, 28, 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" ( 2240-14 ), яке надсилається страхувальнику разом з листом про результати розгляду заперечень (за їх наявності) протягом 20 календарних днів з дня підписання акта перевірки.

Розділом сьомим Інструкції №29 передбачений порядок адміністративного та судового оскарження рішень Фонду.

При цьому, п. 5.2 Порядку часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, кошти Фонду, що були витрачені санаторієм-профілакторієм з порушенням вимог цього Порядку, повинні бути повернені на рахунок виконавчої дирекції відділення Фонду в десятиденний строк з дня отримання відповідного рішення.

Таким чином, чинним законодавством України визначено безальтернативний обов`язок Фонду проводити планові та позапланові перевірки страхувальників за певних вичерпних підстав, і лише за наслідками таких перевірок, оформлених належним чином, Фонд має право приймати рішення у межах своєї компетенції.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять направлення на перевірку, акт перевірки та відповідно рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Це свідчить про те, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області після отримання листа Північного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України, у відповідності до норм чинного законодавства, не здійснено дій щодо проведення перевірки відповідача та встановлення наявності факту порушення чи, навпаки, його спростування.

При цьому, звертаючись до суду з метою стягнення неправомірно витрачених коштів Фонду соціального страхування України у сумі 3406,90 грн, позивач посилається на те, що з тексту листа Північного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України від 18.12.2018 №26-061414/11281-2018, йому стало відомо про наявність невідшкодованих витрат (збитків) фінансових ресурсів з боку Білоцерківського національного аграрного університету.

Тобто, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області намагається стягнути грошові кошти з відповідача, використовуючи відомості ревізії фінансово-господарської діяльності, яка була проведена щодо самого позивача. Вказана обставина свідчить, що останнім не було дотримано вимог порядку, зокрема, взагалі пропущено основоположний етап притягнення страхувальника до відповідальності та подано до суду адміністративний позов про стягнення грошових сум, без попереднього дослідження обставин та документації.

Неприпустимим з боку позивача є також те, що він позбавив Білоцерківський національний аграрний університет законної можливості оскарження рішення суб`єкта владних повноважень - Фонду, як в адміністративному, так і у судовому порядку.

Водночас, суд критично ставиться до виставлення Фондом соціального страхування України у Київській області претензії, з огляду на наступне.

Першочергово суд наголошує, що претензійна робота є правовим інститутом, який функціонує у сфері приватно-господарських відносинах та не поширюється на публічні правовіднсини.

Так, Господарський кодекс України (стаття 222) визначає, що учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

У той же час, суб`єктом владних повноважень є - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Разом з тим, акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Відповідно до пункту 1.4 Наказу Міністерства юстиції України № 34/5 від 12.04.2005 Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані.

У свою чергу, претензія - вимога є службовим документом, і носієм інформації щодо вимоги відшкодувати Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів.

За таких обставин, претензія є лише засобом повідомлення, а відтак, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні вимог КАС України та, відповідно не може вважатись належним актом управлінської дії Фонду соціального страхування України.

У підсумку, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї позиції, суд доходить висновку, що мотивація, на яку посилається позивач, не дає суду підстав для формування висновків, які були б підставою для стягнення грошових коштів, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.