Справа № 500/1605/19
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 500/1605/19

10 вересня 2019 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кущик ОСОБА_3 .

представника третьої особи Оленяк В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотопотіцької селищної ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, фермерське господарство "Радчук" про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Золотопотіцької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якій просить: визнати протиправним і скасувати рішення Золотопотіцької селищної ради від 14.02.2018 року №1272 "Про надання згоди Головному управлінню Держгеокадастру на завершення робіт".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваним рішенням Золотопотіцької селищної ради від 14.02.2018 року №1272 надано згоду Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області на завершення робіт з підготовки земельних ділянок до продажу права оренди, зокрема земельної ділянки за межами с.Возилів, площею 43,8996 га, кадастровий номер :01:001:0708. На думку позивача, який діє в спільних інтересах жителів села, вказаним рішенням протиправно позбавлено права користування земельною ділянкою для загальних потреб громади, що, власне, і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом. Вказано про фактичне порушення прав жителів с. Возилів, зокрема, позивача, на використання земель громади, які відносяться до земель загального користування.

Ухвалою суду від 12.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 13.08.2019 року.

На виконання вимог вказаної ухвали, 24.07.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області подано до суду пояснення (а.с.31-33), просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, послалось на те, що за результатами розгляду клопотання Золотопотіцької селищної ради від 11.10.2018 року №561/12-09 вирішено продовжити роботи по підготовці земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки за межами с.Возилів, площею 43,8996 га, кадастровий номер :01:001:0708, до продажу права оренди на земельних торгах, оскільки згідно договорів про підготовку лота, укладених з товариством з обмеженою відповідальністю "Українське земельне агентство" в повному обсязі виготовлені землевпорядні та землеоціночні документації, передані на затвердження Бучацькій районній раді. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05.02.2019 року за Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області зареєстровано право державної власності на спірну земельну ділянку, яка 29.03.2019 року передана на праві оренди фермерському господарству "Радчук".

Ухвалою суду від 13.08.2019 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), залучено фермерське господарство "Радчук" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Відкладено розгляд справи на 10.09.2019 року та надано час для підготовки до питання про юрисдикцію даного спору.

У судовому засіданні 13.08.2019 року позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові (а.с.4-6) та додаткових поясненнях щодо предметної юрисдикції спору (а.с.65), просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача наголосив, що надаючи згоду Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області на завершення робіт з підготовки земельних ділянок до продажу права оренди земельної ділянки за межами с.Возилів, площею 43,8996 га, кадастровий номер :01:001:0708, Золотопотіцька селищна рада діяла як суб`єкт владних повноважень, а відтак даний спір є публічно-правовим.

У свою чергу позивач, ОСОБА_1 , пояснила, що протягом одного дня Золотопотіцькою селещною радою було прийнято два різних рішення щодо одного питання. Вказала, що такими діями відповідача у них було забрано землю, якою багато років користувались жителі с.Возилів. Позов спрямований на повернення земельної ділянки, яку зараз орендує фермерське господарство, оскільки спірна земельна ділянка повинна належати громаді села.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що дії ради були спрямованні на вирішення правового статусу земельної ділянки, яка не була зареєстрована за Золотопотіцькою селищною радою.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області проти позову заперечили з мотивів, викладених у поясненнях (а.с.31-33) та додаткових поясненнях (а.с.72-73), просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають з владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. При цьому, в порядку цивільного судочинства може бути оскаржене рішення органу місцевого самоврядування, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, і за результатами реалізації у фізичної чи юридичної особи виникає право цивільне.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача фермерського господарства "Радчук" не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 КАС України.

Заслухавши думку позивача та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам про належність розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Як встановлено судом, рішенням Золотопотіцької селищної ради від 14.02.2018 року №1272 надано згоду Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області на завершення робіт з підготовки земельних ділянок до продажу права оренди, включаючи виготовлення землевпорядних та землеоціночних документацій, на земельних торгах, серед яких земельна ділянка за межами с.Возилів, площею 43,8996 га, кадастровий номер :01:001:0708 (а.с.12-13).

Головним управлінням 19.10.2018 року отримано лист Золотопотіцької селищної ради від 11.10.2018 року №561/2-09 з проханням зняти з аукціону земельні ділянки, серед яких визначено спірну земельну ділянку в с. Возилів.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.02.2019 року №155512799 за Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області 05.02.2019 року зареєстровано право державної власності на земельну ділянку, площею 43,8996 га, кадастровий номер :01:001:0708 (а.с.51).

За результатами проведених 22.03.2019 року електронних земельних торгів з продажу права оренди, укладено договір оренди землі від 22.03.2019 року з переможцем земельних торгів - фермерським господарством "Радчук" (а.с. 47-50).

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за фермерським господарством "Радчук" 29.03.2019 року зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 43,8996 га, кадастровий номер :01:001:0708 (а.с.52).

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Положеннями ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; де суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що рішенням Золотопотіцької селищної ради від 14.02.2018 року №1272 надано згоду Головному управлінню Держгеокадастру у Тернопільській області на завершення робіт з підготовки земельних ділянок до продажу права оренди, зокрема земельної ділянки за межами с.Возилів, площею 43,8996 га, кадастровий номер :01:001:0708.

При цьому, з матеріалів справи видно, що на вказану земельну ділянку 05.02.2019 року зареєстровано право державної власності за Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області та 29.03.2019 року зареєстровано право оренди за фермерським господарством "Радчук".

Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Отже, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (користування), тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Скасування такого акта не породжує наслідків для користувача земельної ділянки, оскільки в такої особи виникло право користування земельною ділянкою, яке ґрунтується на правовстановлюючих документах. Відтак обраний спосіб захисту порушеного права (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про розпорядження земельною ділянкою) не забезпечує його реального захисту.

Тобто, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення органу місцевого самоврядування, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо набуття речових прав (права оренди) на земельну ділянку фермерським господарством "Радчук", що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

За правилами ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п.10 ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року, справа №439/1593/16-а (К/9901/16493/18), вказано, що при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України; у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції, оскільки спір стосується захисту приватних інтересів.

Така правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 09 лютого 2016 року у справі № 21-5465а15 та від 26 квітня 2016 року у справі №1705/1156/2012, і Велика Палата Верховного Суду не знаходить правових підстав відступити від цієї позиції.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року справа № 623/2207/16-а вказано, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд констатує наявність приватноправового характеру спору, який обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права та інтересу ОСОБА_1 до спірної земельної ділянки переданої в оренду фермерському господарству "Радчук" в с. Возилів, Бучацького району Тернопільської області, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії Золотопотіцької селищної ради.

З огляду на наведене, суті права та інтересу, за захистом якого звернулася ОСОБА_1 , заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, суд приходить до переконання, що вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Золотопотіцької селищної ради від 14.02.2018 року №1272 "Про надання згоди Головному управлінню Держгеокадастру на завершення робіт" слід розглядати як спосіб захисту порушеного права у порядку цивільного судочинства.

У відповідності п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а відтак згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі слід закрити.

Разом з тим, за змістом ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п.1 ч.1 ст.238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на зазначене, адреси позивача та відповідача, суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Бучацького районного суду Тернопільської області.

При цьому, суд відзначає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись п.1 ч.1 ст.238, 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Золотопотіцької селищної ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, фермерське господарство "Радчук"про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз`яснити позивачеві, що дана справа віднесена до юрисдикції Бучацького районного суду Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 11 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.