Справа № 1840/3549/18
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2019 року

Київ

справа №1840/3549/18

адміністративне провадження №К/9901/15900/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

суддя-доповідач Гусак М. Б.,

судді Гімон М. М., Усенко Є. А.,

секретаря судового засідання Хом`яка О. А.,

представника позивача - Маківського О. В.,

представника відповідача - Кошеленко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 1840/3549/18 за позовом Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - Підприємство) звернулося до суду з позовом, в якому просило: визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - ГУ ДФС у Сумській області), що полягають у зарахуванні коштів з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - ПДВ) для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з ПДВ за період із початку функціонування системи електронного адміністрування ПДВ до набрання законної сили рішенням суду, яким встановлюється таке зобов`язання; зобов`язати ГУ ДФС у Сумській області здійснити перерахунок грошових зобов`язань по сплаті ПДВ, штрафних (фінансових) санкцій, пені та уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ за період з початку функціонування системи електронного адміністрування ПДВ до набрання законної сили рішенням суду, яким встановлюється таке зобов`язання.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідач протиправно списав його кошти з електронного рахунку ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (далі - СЕА ПДВ) у рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями та уточнюючими розрахунками, у зв`язку з чим він позбавив його можливості вчасно виконати свій обов`язок щодо сплати ПДВ.

Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 10 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, у задоволенні позову відмовив.

При цьому суди виходили з того, що відповідно до норм статті 87 Податкового кодексу України (далі - ПК) кошти на рахунку платника в СЕА ПДВ можуть бути джерелом погашення податкового боргу з цього податку, у зв`язку з чим контролюючий орган діяв правомірно, перераховуючи кошти з такого рахунку на погашення податкового боргу Підприємства.

Не погодившись із ухваленими у справі судовими рішеннями, Підприємство подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права цими судами при розгляді справи, просить їх скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ГУ ДФС у Сумській області подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення - без змін.

10 вересня 2019 року відповідач подав до Верховного Суду клопотання про заміну неналежного відповідача у справі на Головне управління Державної податкової служби у Сумській області.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновків, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що упродовж 2015- 2018 років контролюючим органом зараховано 11297268,51 грн з СЕА ПДВ позивача в рахунок погашення податкового боргу по сплаті штрафних (фінансових) санкцій, пені та уточнюючих розрахунків за рахунок коштів, що були зараховані платником податків на електронний рахунок в СЕА ПДВ.

Вказані кошти списано відповідачем з рахунків позивача за податковими повідомленнями-рішеннями в рахунок податкового боргу, що виник у позивача впродовж 2015- 2018 років, а саме: сплата штрафу за податковими повідомленнями-рішеннями: від 19 липня 2016 року №№ , , , , /33631; від 8 грудня 2016 року № ; від 2 червня 2017 року № ; від 3 липня 2017 року № ; від 27 липня 2017 року № ; від 30 листопада 2017 року №; від 11 січня 2018 року № ; та згідно з уточнюючими розрахунками, а саме: від 9 квітня 2015 року № ; від 30 квітня 2015 року № ; від 6 липня 2016 року № ; від 22 грудня 2016 року № ; від 8 лютого 2017 року № .

15 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача з листом № 06/982, в якому вказував на протиправність дій контролюючого органу по зарахуванню коштів із СЕА ПДВ та просив здійснити коригування даних особової картки платника податків та перерахувати податкові зобов`язання.

На вказаний лист позивач отримав відповідь від 3 вересня 2018 року, у якій відповідач заперечував протиправність своїх дій та відмовився у добровільному порядку здійснити перерахунок податкових зобов`язань по сплаті ПДВ, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 ПК платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків. Ця компетенція стосується, зокрема виявлення джерел погашення податкового боргу та контролю за дотриманням платником податків черговості погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 ПК.

Так, згідно з абзацом першим пункту 87.1 цієї статті джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Законодавцем встановлені особливості щодо визначення джерел сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з ПДВ.

Відповідно до абзацу другого пункту 87.1 статті 87 ПК джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзац четвертий пункту 87.1 статті 87 ПК).

Норми статті 95 ПК встановлюють підстави для здійснення контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Спеціальною нормою, яка регулює стягнення коштів, у тому числі, з рахунків у СЕА ПДВ, є норма абзацу першого пункту 95.3 цієї статті, згідно з якою стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Аналіз наведених норм в їх системному зв`язку дає підстави зробити такий висновок щодо правового регулювання погашення податкового боргу з ПДВ за рахунок коштів у СЕА цього податку: у разі коли платник податку на додану вартість не сплатив самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання в установлений пунктом 57.1 статті 57 ПК строк і не сплачує податковий борг, який внаслідок цього виник, контролюючий орган вправі здійснити за платника податку заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку цього платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість за рішенням суду.

На думку колегії суддів, суди попередніх інстанцій помилково застосували до правовідносин, з приводу прав і обов`язків сторін в яких виник спір, норми пункту 87.9 статті 87 ПК та не застосували норму пункту 95.3 статті 95 ПК. Кожна з цих норм має окремий предмет регулювання: норми пункту 87.9 встановлюють черговість погашення податкового боргу незалежно від способу (добровільного чи примусового) та джерела погашення податкового боргу, тоді як норма пункту 95.3 регулює відносини щодо стягнення (примусового погашення) податкового боргу за рахунок коштів на банківських рахунках та на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ.

Непогашення податкового боргу, зокрема зі сплати штрафних (фінансових) санкцій та пені, дає право контролюючому органу здійснити за цього платника податку і в інтересах держави заходи на погашення податкового боргу, який виник через таку несплату. При цьому, такі заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як це вимагається частиною другою статті 19 Конституції України, якою встановлено критерій поведінки державного органу у сфері публічних відносин. Неправомірна поведінка невладного суб`єкта у цих відносинах не може виправлятися неправомірною поведінкою владного суб`єкта.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 440/4082/18.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною першою статті 351 цього Кодексу підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Підприємства.

За правилами частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої цієї статті при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 341, 349, 351, 355, 356, 359 КАС, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити.

2. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року та рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року скасувати, позовні вимоги Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задовольнити.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області щодо зарахування коштів з рахунку Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість для погашення заборгованості по штрафним (фінансовим) санкціям, пені та уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зобов`язавши відновити становище, яке існувало до вчинення зазначених протиправних дій.

4. Стягнути на користь Дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області 15858,00 грн (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят вісім гривень) судових витрат, які складаються з 3524,00 грн (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні) судового збору за подання до суду адміністративного позову, 5286,00 грн (пять тисяч двісті вісімдесят шість гривень) судового збору за подання апеляційної скарги та 7048,00 грн (сім тисяч сорок вісім гривень) судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач М. Б. Гусак

Судді: М. М. Гімон

Є. А. Усенко