Справа № 460/1713/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2019 року м. Рівне №460/1713/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася (далі - позивач) до суду з позовом до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 18 квітня 2019 року.

Позов обґрунтовано тим, що Володимирецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області протиправно та всупереч нормам чинного законодавства України відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Ухвалою суду від 26.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на адміністративний позов.

13.08.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України подано клопотання про заміну сторони правонаступником.

Ухвалою суду від 23.08.2019 замінено первісного відповідача - Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

13.08.2019 (у межах встановленого строку) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що основною умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність спеціального стажу роботи, напрацьованого в закладах і на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років. Перелік таких посад і закладів затверджений постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04 листопада 1993 року. Зокрема, право на пенсію за вислугу років мають працівники аптек, аптечних кіосків і магазинів, контрольно-аналітичних лабораторій (провізори, фармацевти (незалежно від посад), лаборанти. Аптечний пункт як медичний заклад охорони здоров`я у вказаному переліку відсутній. Таким чином робота позивача в аптечному пункті, який належав ТОВ "Дубномедсервіс", не може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років. При цьому, на дату звернення за призначенням пенсії у позивача відсутня вислуга 27 років та відповідний вік 52 роки, що не відповідає вимогам пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Розглянувши позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом НОМЕР_1 , виданим 14.07.1997 Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області (а.с.14).

18.04.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача про призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я. До заяви додала копію трудової книжки та паспорта (а.с.7).

Листом від 02.05.2019 №810/П-72 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с.8).

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 (а.а.с.9-11), ОСОБА_1 працювала на наступних посадах у періоди:

- з 01.08.1987 по 20.10.1995 - на посаді фармацевта аптеки №30 с.Висоцьк Дубровицької центральної районної аптеки №27;

- з 23.10.1995 по 25.12.1997 - на посаді провізора СП "Брамс";

- з 02.01.1998 по 28.09.2004 - на посаді завідувача аптечним пунктом м.Кузнецовськ фірми "Дубномедсервіс" (ТОВ "Рівнеліки");

- з 01.10.2004 по 16.02.2011 - фармацевтом аптечного кіоску м.Кузнецовськ Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфарм";

- з 17.02.2011 по 29.09.2017 - фармацевтом аптеки №6 м.Кузнецовськ Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфарм";

- з 02.10.2017 по 31.03.2019 - на посаді фармацевта аптеки №31 ТОВ "АВЕРСУ".

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕЛІКИ" від 24.06.2019 №338, ОСОБА_1 була прийнята на роботу у фірму "Дубномедсервіс" та працювала на посаді завідувача аптечного пункту м.Кузнецовськ до 17.06.2002. Даний аптечний пункт був структурним підрозділом аптеки в м.Дубно. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради від 18.06.2002 №384 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дубномедсервіс" перереєстровано у Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнеліки" (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У силу вимог пункту 6 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Процедура призначення та отримання пенсії встановлена Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ст.1 Закону №1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 2 Закону №1788-XII передбачено, що за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Приписами статті 52 Закону №1788-XII встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення.

У пункті "е" ст.55 Закону №1788-ХІІ визначено право на пенсію за вислугу років, зокрема, працівників охорони здоров`я після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, залежно від віку станом на 1 квітня 2015 року.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік №909).

Згідно з пунктом 2 Переліку №909, робота на посаді провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, контрольно-аналітичних лабораторіях дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до примітки 2 Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Статтею 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-XII (далі - Закон №2801-ХІІ) визначено, що заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за №892/7180, до фармацевтичних (аптечних) закладів відносяться:

- аптека,

- аптечна база (склад),

- база (склад) медичної техніки,

- база спеціальною медичного постачання (центральна, республіканська, обласна),

- контрольно-аналітична лабораторія,

- лабораторія з аналізу якості лікарських засобів,

- магазин (медичної техніки, медичної оптики).

Аптечний пункт - структурний підрозділ аптеки, який створюється у лікувально-профілактичних закладах для торгівлі готовими лікарськими засобами (пункт 2 Правил торгівлі лікарськими засобами в аптечних закладах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.11 2004 №1570).

Частиною першою статті 19 Закону України "Про лікарські засоби" від 04.04.1996 №123/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок торгівлі лікарськими засобами, що здійснюється на підставі ліцензії.

Наведене в статті 3 Закону №2801-XII визначення поняття "заклад охорони здоров`я", також пов`язує здійснення оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами на території України виключно з отриманням ліцензії, яка має видаватися в порядку, встановленому законодавством, а не з отриманням ще й акредитаційного сертифіката.

Статтею 16 Закону №2801-XII, встановлено добровільне проходження закладами охорони здоров`я акредитації в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Не підлягають обов`язковій акредитації аптечні заклади. Акредитація аптечних закладів може здійснюватися на добровільних засадах.

Отже, особи, які працювали на посаді фармацевта (незалежно від найменування посад) в аптечних пунктах, належних підприємствам, установам, організаціям та фізичним особам-підприємцям, за умови здійснення такої діяльності на основі ліцензій на провадження торгівлі лікарськими засобами, незалежно від отримання цим аптечним закладом акредитаційних сертифікатів, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Суд вважає, що на працівника аптечного закладу не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення акредитації відповідного закладу охорони здоров`я, оскільки контроль за додержанням аптечними закладами правил здійснення оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами, у тому числі в питаннях проходження акредитації, покладається законодавством на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оскільки позивач має право на призначення пенсії за вислугу років зважаючи на те, що аптечний пункт є закладом охорони здоров`я в розумінні нормативно-правових актів України, посада позивача віднесена до тих посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, визначених пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача у спірних правовідносинах суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді завідувача аптечним пунктом м.Кузнецовська у фірмі "Дубномедсервіс".

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 18 квітня 2019 року, суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення їй пенсії за вислугу років.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з вимогами ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 384,20грн, сплачений згідно з квитанцією від 18.07.2019 №5 (оригінал якої знаходиться в матеріалах справи).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, буд.7, м.Рівне, 33028, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оформлене листом від 02.05.2019 №810/П-72 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді завідувача аптечним пунктом м.Кузнецовська з 2 січня 1998 року по 28 вересня 2004 року у фірмі "Дубномедсервіс".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (), судові витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 серпня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.