Справа № 2а-1270/2029/12
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2019 року

Київ

справа №2а-1270/2029/12

адміністративне провадження №К/9901/498/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Усенко Є.А.,

розглянувши у письмовому провадженні

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28.09.2012 (головуючий суддя: Петросян К.Є. )

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 (головуючий суддя: Старосуд М.І., судді: Юрченко В.П., Чебанов О.О.)

у справі № 2а/1270/2029/2012

за позовом Державного підприємства «Луганський авіаційний ремонтний завод»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Луганський авіаційний ремонтний завод» (далі - позивач, ДП) звернулося до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби (далі - відповідач, СДПІ), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.03.2012: № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 299 465,00 грн., в тому числі штрафні санкції 149732,50 грн.; № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 102170,00 грн. та № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 3456466,00 грн., в тому числі штрафні санкції 462633,25 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28.09.2012, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду 22.11.2012 позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення судом норм підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 ст. 5, Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334-ВР (далі - Закон № 334-ВР), пункту 138.2 ст. 138, пунктів 198.1, 198.3 ст. 198, пункту 200.1, 200.3, пункту 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ст. 72, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги дублюють висновки акту перевірки, які стали підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що підставами для визначення позивачу зазначених сум грошових зобов`язань слугували висновки перевіряючих про безпідставність формування позивачем складу податкового кредиту з податку на додану вартість та складу валових витрат по господарським взаємовідносинам з ПП «Лугінвест-Термінал Контракт», ТОВ «ЖКВ «Агромир», ТОВ «Востокметалінвест», ТОВ «Бізнес Сервіс А-плюс», ПП «ВКФ «Укрпромснаб», ПП «ВКФ «Гермесімпекс», ТОВ «Компанія «ТЕМІР», ЗАТ «Укренергопроект», ТОВ «Лугань-буд-інвест.К», МПП «Квант», ТОВ «Укроборонсервіс», ПАТ «Мотор Січ», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ «Укртехснаб», ТОВ «ТГ «Восток», які, за твердженнями відповідача, не спричиняють реального настання правових наслідків обумовлених ними. Так, в касаційній скарзі податковий орган зазначає, що засновника, директора та головного бухгалтера ПП «Лугінвест-Термінал Контракт» Ленінським районним судом м. Луганська визнано винним у скоєнні злочинів передбачених частиною 2 статті 27, частиною 1 статті 205, частинами 1, 3 статті 358 Кримінального кодексу України. Відтак, надані позивачем первинні документи не можуть вважатися належним доказом. Крім того, директор та головний бухгалтер ТОВ «ЖКВ «Агромир» заперечує свою причетність до діяльності товариства та підписання будь-яких документів. Крім того, рішеннями, що набрали законної сили, у справах № 2а-1249/11/1270 та № 2а-4011/11/1270, відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість. Вказаним рішенням встановлено обставини щодо відсутності реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «ЖКВ «Агромир», ТОВ «Востокметалінвест», ТОВ «Бізнес Сервіс А-Плюс».

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2018 касаційну скаргу було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Ухвалою Верховного Суду від 23.08.2019 задоволено заяву судді Юрченко Валентини Петрівни про самовідвід у справі № 2а/1270/2029/2012.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.11.2015 відновлено втрачене провадження в адміністративній справі в частині змісту процесуальних документів: ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року про відкриття провадження у справі, ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року про зупинення провадження у справі, ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року про поновлення провадження у справі, ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року про заміну відповідача у справі, ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2012 року про призначення судово - бухгалтерської експертизи та зупинення провадження у справі, ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2012 року про поновлення провадження у справі № 2а/1270/2029/2012, постанови Луганського окружного адміністративного суду від 28.09.2012, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.11.2012 про відкриття апеляційного провадження у справі, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012.

Суд касаційної інстанції, в силу положень частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, згідно наказу від 25.01.2012 №43 була проведена позапланова документальна невиїзна перевірка ДП «ЛАРЗ» з питань достовірності нарахування податку на прибуток підприємств по взаємовідносинам з ПП «Лугінвест-Термінал Контракт» по декларації з податку на прибуток підприємств за 2008 рік, ТОВ «ЖКВ «Агромир» по деклараціям з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2010 року за 2010 рік, ТОВ «Востокметалінвест», ТОВ «Бізнес-Сервіс А-плюс», ПП ВКФ «Укрпромснаб», ПП «ВКФ «Гермесімпекс», ТОВ «Компанія «ТЕМІР», ЗАТ «Укренергопроект», ТОВ «Лугансь-буд-інвест.К», МПП «Квант», ТОВ «Укроборонсервіс», ПАТ «Мотор січ», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ «Укртехснаб», ТОВ «ТГ «Восток» по деклараціям з податку на прибуток підприємств за І квартал 2011 року, ІІ квартал 2011 року, ІІ-ІІІ квартали 2010 року та з питань достовірності нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ «ТГ «Восток» по декларації ПДВ за вересень 2011 року, ТОВ «Укртехснаб» по декларації з ПДВ за квітень 2011 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 13.02.2012 №24/08-3/08215600, яким встановлені порушення ДП «ЛАРЗ» підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та ст.138 ПК України, внаслідок чого завищено валові витрати по взаємовідносинам з ПП «Лугінвест-Термінал Контракт», ТОВ «ЖКВ «Агоромир», ТОВ «Востокметалінвест», ТОВ «Бізнес Сервіс П-плюс», ПП «ВКФ «Укрпромснаб», ПП «ВКФ «Гермесімпекс», ТОВ «Компанія «ТЕМІР», ЗАТ «Укренергопроект», ТОВ «Лугань-буд-інвест.К», МПП «Квант», ТОВ «Укроборонсервіс», ПАТ «Мотор Січ», ТОВ «Компанія Квік Дан», ТОВ «Укртехснаб», ТОВ «ТГ «Восток» на суму 14 445 493 грн., в тому числі: за 2008 рік - на суму 61042 грн; а 2010 рік - на суму 240000 грн; за 1 квартал 2011 року - на суму 7162133 грн; за 2-3 квартали 2011 року - на суму 6 982 318 грн та занижено податок на прибуток всього у сумі 3 471 726 грн., в тому числі: за 2008 рік - на суму 15260 грн.; за 2010 рік - на суму 60000 грн.; за 1 квартал 2011 року - на суму 1 790 533 грн; за 2-3 квартал 2011 року - на суму 1 605 933 грн;

пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2011 року на суму 120 170 гр. за вересень в сумі 299 465 грн;

пункту 200.4 статті 200 ПК України, в результаті чого підприємством в декларації за серпень 2011 року завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 299 465 грн;

пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, підприємством завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 401 635 грн, в тому числі: квітень 2011 року - 120 170 грн; вересень 2011 року - 299 465 грн;

пунктів 200.1, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 120 170 грн, у тому числі за квітень 2011 року - 120 170 грн;

пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 299 465 грн., у тому числі за вересень 2011 року - 299 465 грн.

пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 299 465 грн., у тому числі за вересень 2011 року - 299 465 грн.

На підставі акту перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську було винесено наступні податкові повідомлення-рішення від 02.03.2012:

- № , яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств і організацій у розмірі 3 456 466,00 грн та визначені штрафні санкції у сумі 462633,25 грн;

- № , яким було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 299 465,00 грн та визначені штрафні санкції у сумі 149 732,00 грн;

- № , яким було зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 102 170,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з тих мотивів, що реальність господарських операцій в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами. Крім того, реальність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується: довідкою відповідача №28/08-3/08215600 від 20.02.2012 року по взаємовідносинам з ТОВ «Укртехснаб» за листопад, грудень 2011 року; ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду: по справі №2а-4643/11/1270 від 21.11.2011 року по взаємовідносинам з ТОВ «Востокметалінвест», ТОВ «Бізнес Сервіс А-плюс», ПП «ВКФ «Гермесімпекс» та ТОВ «Компанія «ТЕМІР»; по справі №2а-3684/11/1270 від 19.12.2011 року по взаємовідносинам з ПП «ВКФ «Укрпромснаб» та по справі №2а-11236/11/1270 від 18.07.2012 року по взаємовідносинам з ЗАТ «Укренергопроект», ТОВ «Лугань-Буд-Інвест.К», МПП «Квант», ТОВ «Укроборонсервіс» та ПАТ «Мотор Січ».

З такими висновками судів попередніх інстанцій не погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, вважаючи їх передчасними, виходячи з такого.

У відповідності до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», який регулював спірні правовідносини до 01.04.2011, валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 цього Закону до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 зазначеного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У відповідності до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, який регулює спірні правовідносини з 01.04.2011, витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; 138.2. Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.1 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, який регулює спірні правовідносини в частині формування податкового кредиту з 01.01.2011, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вказав, що посилання відповідача на наявність вироку суду стосовно директора ПП «Лугінвест-Термінал Контракт» за частиною 2 статті 27, частиною 1 статті 205, частиною 1 статті 358 та частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України судом до уваги не приймається, оскільки взаємовідносини з даним контрагентом у позивача мали місце у 2008 році, за який податкове повідомлення-рішення відповідачем відносно позивача не приймалося.

Колегія суддів суду касаційної інстанції з таким висновком не погоджується виходячи з правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 04 жовтня 2016 року (справа № 810/7161/14), відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

При розгляді конкретної справи суди такі доводи органу влади мають перевіряти та оцінювати

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що висловлена в постанові від 01.12.2015 у справі 826/15034/14, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Водночас для ухвалення рішення по суті позовних вимог з урахуванням наведеного вище правового висновку Верховного Суду України необхідно повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі докази у справі та дати їм належну оцінку.

Верховний Суд, розглядаючи справу в межах наданих йому повноважень, позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини справи, досліджувати докази та оцінювати їх.

Суд має врахувати те, що вироком Ленінського районного суду м. Луганська засновника, директора та головного бухгалтера ПП «Лугінвест -Термінал Контракт» визнано винним у скоєнні злочинів передбачених частиною 2 статті 27, частиною 1 статті 205, частинами 1, 3 статті 358 Кримінального кодексу України.

Також, суд має врахувати доводи податкового органу щодо пояснень директора ТОВ «ЖКВ «Агромир», що товариство фінансово-господарську діяльність не вело, у тому числі не мало необхідних трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарської діяльності.

Крім того, про відсутність факту здійснення господарської операції та необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування лише тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

В силу положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28.09.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 у справі № 2а/1270/2029/2012 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.А. Васильєва

Судді: С.С. Пасічник

Є.А. Усенко