Справа № 647/2037/19
Суддя: Волошин Р. Р.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №647/2037/19
Провадження № 2-а/647/18/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участю секретаря Татаровської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Бериславського ВП в Херсонській області старшого сержанта Михайлик Євгена Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17.07.2019 року серія ДПО18 №088665 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського СРПП Бериславського ВП в Херсонській області старшого сержанта Михайлик Євгена Вікторовича в справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 №088665 від 25.07.2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25 липня 2019 року поліцейським СРПП Бериславського ВП ГУНП старшим сержантом Мус Є.В. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №088665, відповідно до змісту якої 25 липня 2019 року о 01 годині 15 хвилин,в м. Берислав по вул. Кості Гордієнка ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21112 д/н НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР, за що ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач зазначає, що він дійсно 25.07.2019 року керував автомобілем й мав при собі необхідні документи, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб. Продовжуючи рух, він з переду на відстані приблизно метрів до 100, за світлом фар та габаритів побачив, що транспортний засіб, який рухався у попутному напрямку розвертається й рухається йому назустріч. Він побачив, що на автомобілі увімкнулися проблискові маячки синього та червоного кольору, у зв`язку з чим негайно зупинив автомобіль й після зупинки побачив, що це був службовий автомобіль патрульної поліції. Після зупинки з патрульного автомобіля, вийшов поліцейський, який звернувся до нього з вимогою пред`явити йому необхідні документи на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на авто. На запитання щодо пояснень причин зупинки, поліцейський повідомив, що були від громадян телефонні дзвінки про те, що хтось їздить в нічний час з гучно ввімкненою музикою. Позивач відповів, що дане не є підставою для зупинки, а отже якщо відсутні докази скоєння ним порушення Правил дорожнього руху України, то вимога надати документи є незаконною й не підлягає виконанню, після чого відмовився надати документи до моменту повідомлення про закону причину зупинки та надання доказів скоєння адміністративного правопорушення. Проте поліцейським нічого повідомлено не було, а навпаки ним була винесена постанова про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що дії поліцейського СРПП Бериславського ВП ГУНП є протиправними, оскільки порушують його особисті права громадянина України, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №088665 від 25.07.2019 року є незаконною та винесеною з грубим порушенням норм законодавства, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Представник позивача адвокат Колосов М.А. в судове засідання надав заяву у якій просив справу розглядати у відсутність позивача та його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши докази, що містять матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою в справі про адміністративне правопорушення, винесеною поліцейським СРПП Бериславського ВП ГУНП старшим сержантом Михайлик Є.В. серії ДПО18 №088665 від 25.07.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що останній, керуючи автомобілем ВАЗ 21112, д/н НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Позивач у своїй позовній заяві оскаржує обставини, встановлені інспектором поліції про порушення ним Правил дорожнього руху та, як наслідок, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, позивач посилається на те, що 25.07.2019 року поліцейським відносно нього не складалось іншої постанови чи протоколу якими можливо було б підтвердити скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що у свою чергу могло б підтверджувати законність вимоги поліцейського про надання останнім документів на право керування транспортним засобом, тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він Правил дорожнього руху не порушував, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу на те, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, згідно з п. 9 ст. 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини першої ст. 40 Закону України Про Національну поліцію поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суду надано не було.

Таким чином, відеозапис події, що підтверджує вчинене позивачем порушення, відібрані пояснення у позивача, показання свідків та інші будь-які допустимі докази в матеріалах справи відсутні, що свідчить про не доведення факту порушення позивачем ПДР.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів, поданих відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Оскаржувана постанова серії ДПО18 № 088665 від 25.07.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені підстави що дають право поліцейському зупинити транспортний засіб й як наслідок у разі їх наявності вимагати у водія пред`явлення відповідних документів.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, то можливо дійти до вірного висновку про неправомірність вимоги посадової особи про пред`явлення документів у т.ч. посвідчення водія, а позивач, у свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч.3 ст.286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи відсутність доказів порушення позивачем правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що постанова серії ДПО18 №088665 від 25 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У зв`язку із задоволенням позову, враховуючи, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 288 КУпАП звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 139 КАС України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП Бериславського ВП в Херсонській області старшого сержанта Михайлик Євгена Вікторовича від 25.07.2019 року серія ДПО18 №088665 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.Р.Волошин