Справа № 488/779/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2019 року

Київ

справа №488/779/15-а

адміністративне провадження №К/9901/7530/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2016 року (ухвалена головуючим суддею: Селіщевою Л.І.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року по справі № 488/779/15-а (постановлену в складі: головуючого судді - Єщенка О.В., суддів: Димерлія О.О., Шеметенко Л.П.) за позовом ОСОБА_1 до Управління з використання комунальної власності Миколаївської міськради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління з використання комунальної власності Миколаївської міськради (далі - відповідач, Управління), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просив скасувати Розпорядження Фонду комунальної власності Миколаївської міської ради від 11.05.2006 за №1219-р про задоволення заяви ОСОБА_1 про передачу квартири АДРЕСА_1 , в приватну спільну часткову власність.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що передача квартири АДРЕСА_1 , в приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) відбулась на підставі фальсифікованих документів, а також без згоди інших членів сім`ї наймача, які постійно мешкають у вказаній квартирі. Передача займаної квартири у приватну власність в межах безоплатної приватизації житла відбулась з грубим порушенням вимог законодавства, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного розпорядження органу приватизації.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що передача квартири в приватну спільну часткову власність відбулась в межах повноважень органу приватизації, на підставі необхідних та належних документів, тому оскаржуване розпорядження прийняте у відповідності до вимог законодавства та підстави для його скасування відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невірну оцінку наявних у матеріалах справи доказів, просить скасувати постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року по справі № 488/779/15-а, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В доводах касаційних скарг заявник зазначив, що суди попередніх інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не встановили та не з`ясували обставини того, що всі члени сім`ї наймача, в тому числі, незареєстровані, мають право на участь у приватизації. Наполягає на тому, що висновки судів про відсутність права у дружини та молодшої доньки права на спірну квартиру є помилковими.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суду України ухвалою від 09 червня 2016 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

26 січня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

Ухвалою Верховного Суду від 16.09.2019 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.05.1982 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрований шлюб. У даному шлюбі у подружжя народилось три доньки ОСОБА_6 , 1983 року народження, ОСОБА_6 , 1984 року народження та ОСОБА_9 , 1993 року народження.

27 грудня 1996 року виконкомом Миколаївської міської ради видано ордер за № 1133 серія 016051 на житлове приміщення- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , квартиронаймач - ОСОБА_1

Розпорядженням №1219 від 11 травня 2006 року задоволено зайву наймача - ОСОБА_1 про безоплатну передачу квартири АДРЕСА_1 шляхом приватизації.

Розпорядження №1219 від 11 травня 2006 року реалізовано шляхом оформлення свідоцтва про право власності від 18.05.2006 року на квартиру за ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 по 1/3 частці.

Підставою для видання Розпорядження №1219 від 11 травня 2006 року слугувала заява, подана 14.04.2006 наймачем та повнолітніми членами сім`ї, - ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) про оформлення передачі в приватну спільну часткову власність квартири, приміщення комунальної квартири, зайнятої ними на умовах найму, в межах безоплатної приватизації житла.

Позивач, звертаючись до суду з адміністративним позовом, посилався на те, що оскаржуване розпорядження органу приватизації є протиправним з підстав неврахування інтересів ОСОБА_2 - дружини та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) - дочки (ІНФОРМАЦІЯ_1), оскільки згідно Довідок №1556, №1557 від 26.10.2012 року, виданих ВК Лиманської сільської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) з 12.07.2001 року по 24.09.2011 року були зареєстровані та постійно проживали за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на час прийняття оскаржуваного розпорядження у розумінні ч. 2 ст. 8 Закону України від 19.06.1992 року №2482-XII не були членами сім`ї наймача, які постійно проживали у квартирі, відносно якої прийнято рішення щодо передачі у власність в порядку приватизації житла.

Позивач вважає, що оскаржуваним розпорядженням порушено право ОСОБА_2. та ОСОБА_9 на участь у приватизації вкартири.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

З такими висновками судів колегія не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 2 КАС України (в редакції, чинній після 15.12.2017) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 цього Кодексу визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

За змістом статті 1, статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з частиною одинадцятою статті 8 цього Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, вирішуються судом.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Зі змісту позовної заяви убачається, що передумовою звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом слугувала необхідність захисту житлових прав, а також заперечення правомірності набуття права власності внаслідок приватизації квартири іншими особами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Розпорядження про приватизацію є актом органу місцевого самоврядування, який застосовується одноразово та вичерпує свою дію фактом його виконання (у цьому випадку - виданням свідоцтва про право власності). При цьому, відносини з приводу приватизації наймачем квартири державного житлового фонду, внаслідок чого йому як власнику та членам сім`ї видано свідоцтво про право власності на цю квартиру, є приватноправовими, а спори у них підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Отже, спірні правовідносини є відносинами з передачі квартири з державної власності у приватну власність, результатом чого є набуття у приватну власність об`єкта нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 по справі № 826/11308/18 (провадження № 11-1485апп18).

З наведеного можна зробити висновок про те, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових відносин.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС України.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС України).

Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, постанова Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2016 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року по справі № 488/779/15-а підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі

Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року по справі № 488/779/15-а - скасувати і закрити провадження по справі.

Роз`яснити позивачу, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді : А.Ю. Бучик

С.Г. Стеценко