Справа № 480/3034/19
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 р. Справа № 480/3034/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач) та просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України оформлене пунктом 52 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатом грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2019 року щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги.

2. Зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності III групи відповідно до п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.06.1991 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що під час проходження військової служби в збройних силах України, 07.09.2014 року він отримав травму. 05.06.2015 року під час первинного огляду позивача органами МСЕК було встановлено 20% втрати працездатності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. 08.05.2019 року позивачу встановлено III групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, після чого ним було подано заяву про виплату одноразової грошової допомоги. Однак, 21.06.2019 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія) відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що між первинною втратою працездатності, яка визначалась у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення III групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки.

Позивач вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним оскільки останнім невірно застосовано норми матеріального права, що регламентують порядок здійснення відповідних виплат, а саме застосував норму, яка не діяла в момент виникнення спірних відносин.

Ухвалою суду від 09.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, сторонам надано час для надання відзиву та відповіді на відзив відповідно.

02.09.2019 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позову зазначив, що оскільки п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено імперативний (присічний) дворічний термін протягом якого у разі підвищення відсотка втрати працездатності особа має право на доплату одноразової грошової допомоги і у разі перевищення цього терміну, доплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, то позивач не має права на доплату одноразової грошової допомоги.

Щодо посилань позивача на застосування норми, яка не діяла в момент виникнення спірних правовідносин, відповідач зазначив, що редакція п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на яку міститься посилання в оскаржуваному рішенні Комісії, діяла на момент підвищення позивачу відсотка втрати працездатності, через що посилання позивача на застосування норми, яка не діяла в момент виникнення спірних правовідносин, не відповідає дійсності (а.с. 24-27).

10.09.2019 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню редакція Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що діяла станом на 05.06.2015 року, на момент проведення первинного огляду позивача органами МСЕК. Тому відповідач невірно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин (а.с.31-32).

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.06.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія 10ААА№ 121175 від 05.06.2015 р., (а.с.11-12).

08.05.2019 р. під час огляду МСЕК ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААА №944996 від 20.05.2019 р., а.с.13).

Згідно з копією Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №166 від 11.04.2019 року травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.14).

Після встановлення позивачу інвалідності ОСОБА_1 було подано відповідачу заяву про виплату одноразової грошової допомоги.

Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, вказаному у пункті 52 протоколу № 82 від 21.06.2019 року, відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення III групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки. Крім того, вказано, що допомога у зв`язку з встановленням 20% втрати працездатності виплачена в сумі 17052 грн. (а.с.10).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Статтею 1 Закону №2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (даті - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

На виконання зазначеної статті 16 Закону №2011-XII, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі - Порядок №975).

Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), оскільки саме на цьому наголошує позивач.

З цього приводу суд зазначає, що спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності з 08.05.2019 року.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, до спірних відносин застосовується законодавство, що діяло на 08.05.2019 року.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014 року.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до позивача.

Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення позивачеві ступеню втрати працездатності (05.06.2015 року) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.

З дня первинного встановлення інвалідності (05.06.2015 року) до дня встановлення ІІІ групи інвалідності ( 08.05.2019 року) минуло понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Вищевказана позиція суду узгоджується і з судовою практикою, викладеною в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року по справі № 806/2187/18.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення, оформленого пунктом 52 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатом грошової допомоги та компенсаційних сум №82 від 21.06.2019 року щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством, тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) про визнання протиправним та скасування рішення, оформлене пунктом 52 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатом грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2019 року щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності III групи відповідно до п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска