Справа № 440/2951/19
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2951/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

8.08.2019 ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:

визнати незаконними дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії до виплати;

зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області виплатити нараховану пенсію з 1.03.2019 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є пенсіонером, з огляду на реорганізацію пенсійних органів перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області та отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 1991 року. При проведенні перерахунку належної йому пенсії з 1.03.2019 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 9.08.2005 №713 "Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації" відповідачем розраховано пенсію за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 17264,38 грн, однак, з посиланням на приписи частини третьої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до виплати з 1.03.2019 призначено 14970,00 грн, а з 1.07.2019 - 15640,00 грн. Позивач вважає дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії до виплати незаконними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки пенсію йому призначено до набрання чинності змінами, якими запроваджено обмеження максимального розміру пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 до участі у справі в якості другого відповідача залучено Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

23.08.2019 до суду надійшов відзив ГУПФ України в Полтавській області, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Звертав увагу на те, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробувального складу цивільної авіації у максимальному розмірі, що відповідає десяти прожитковим мінімумам, установленим для осіб, які втратили працездатність, як те передбачено статтею 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

5.09.2019 судом одержано відзив Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовним вимог в повному обсязі. Свою позицію мотивував посиланням на те, що розміру пенсії позивача до виплати максимальним розміром здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства України. Зазначив, що відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8.07.2011 №3668-VI максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

6.09.2019 судом одержано відповідь на відзив, у якій позивач стверджував про безпідставність доводів відповідачів та правомірність позовних вимог.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач є пенсіонером, з 1.01.1991 одержує пенсію за вислугу років як пілот цивільної авіації відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджено копією посвідчення №122737 та визнається відповідачами.

Полтавським ОУПФ у квітні 2019 року проведено перерахунок пенсії позивача з огляду на підвищення заробітку за відповідною посадою з 1.03.2019, що підтверджено копією протоколу.

Внаслідок перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 з 1.03.2019 склав 17264,38 грн. Однак, до виплати пенсійним органом з 1.03.2019 призначено пенсію у розмірі 14970,00 грн, з 1.07.2019 - 15640,00 грн, з 1.12.2019 - 16380,00 грн.

Таким чином, пенсійним органом застосовано обмеження розміру пенсії позивача максимальною величиною - десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

2.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОУПФ із заявою, у якій просив пропести перерахунок та виплату його пенсії з 1.03.2019 відповідно до статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та вимог постанов Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 та від 9.08.2005 №713 без обмеження її максимального розміру /а.с. 19/.

Листом Полтавського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян ГУПФ України в Полтавській області /а.с. 17-18/ позивача повідомлено про те, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинними, неконституційними не визнавались, а тому правомірно застосовані пенсійним органом під час виплати пенсії позивачу.

Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5.11.1991 №1788-XII визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За змістом частини першої статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9.08.2005 №713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідачем у відзиві зазначено, що позивач отримує пенсію за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Спір між сторонами виник з приводу застосування відповідачем після проведення перерахунку пенсії з 1.03.2019 обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо виплати пенсії позивачу у вказаних розмірах, суд враховує такі обставини.

Статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8.07.2011 №3668-VI встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказаним законом було внесено зміни до низки інших законів, зокрема до частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Так, відповідно до частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд звертає увагу, що частина третя статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" викладена в редакції Закону від 8.07.2011 №3668-VI; із змінами, внесеними згідно із Законами від 24.12.2015 №911-VIII, від 6.12.2016 №1774-VIII.

Водночас, як визначено пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8.07.2011 №3668-VI, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, у пункті 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII передбачено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 1 січня 2016 року.

Судом встановлено, що внаслідок проведено у квітні 2019 року перерахунку пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів від 9.08.2005 №713 "Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-виробничого складу цивільної авіації", її розмір з 1.03.2019 складав 17264,38 грн.

Однак, до виплати пенсійним органом з 1.03.2019 призначено пенсію у розмірі 14970,00 грн, з 1.07.2019 - 15640,00 грн, з 1.12.2019 - 16380,00 грн.

Тобто, пенсійним органом застосоване обмеження розміру пенсії позивача до виплати максимальною величиною, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено судом, пенсію за вислугу років ОСОБА_1 призначено з 1.01.1991, тобто, до набрання чинності змінами, запровадженими Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, а також - до внесення змін у частину третю статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частину третю статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Законами від 24.12.2015 №911-VIII та від 6.12.2016 №1774-VIII.

Наведене, з урахуванням зазначених вище положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8.07.2011 №3668-VI, є підставою для висновку про те, що обмеження пенсії максимальним розміром на позивача не розповсюджується.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 3.10.2018 у справі №127/4267/17, що враховується судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

До того ж, аналогічні висновки викладено у постановах Другого апеляційного адміністративного суду від 9.04.2019 у справі №440/4370/18, від 28.05.2019 у справі №440/4371/18, від 10.06.2019 у справі №440/608/19.

Суд зауважує, що чинне законодавство України чітко визначає випадки, при виникненні яких у держави виникає право на обмеження права і свобод громадянина, у тому числі і пенсійних виплат.

Відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Таку правову позицію Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної частини).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що обмеження відповідачем розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 з 1.03.2019. із посиланням на зміни пенсійного законодавства, норми якого на позивача не поширюються, є неприпустимим.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що Полтавське ОУПФ, обмежуючи розмір пенсії ОСОБА_1 до виплати, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення", а також без дотриманням вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як підтверджено залученою до матеріалів справи копією протоколу, перерахунок пенсії позивача з обмеженням її розміру проведено саме Полтавським ОУПФ, а тому належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 у цій частині є Полтавське ОУПФ.

Відтак, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії Полтавського ОУПФ щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років до виплати з 1.03.2019.

Суд також враховує, що невиплата позивачу призначеної пенсії у повному обсязі є позбавленням останнього його конституційного права на соціальний захист у разі досягнення пенсійного віку, визначеного Законом, а нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням наведеного, суд визнає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ГУПФ України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 1.03.2019 без обмеженням її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи фактичні обставини та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Щодо визначення відповідача в цій частині позовних вимог, суд врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" визначено реорганізувати Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області шляхом приєднання до ГУПФ України в Полтавській області.

Наказом ГУПФ України в Полтавській області від 31.05.2019 №324 визначено, що Головне управління після завершення процедури реорганізації шляхом приєднання територіальних органів Пенсійного фонду України є правонаступником Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) 30.08.2019 внесено запис про припинення юридичної особи Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Таким чином, належним відповідачем в цій частині позову є ГУПФ України в Полтавській області як правонаступник Полтавського ОУПФ.

Щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією від 8.08.2019 №21882.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати позивача зі сплати судового збору належить розподілити шляхом стягнення з ГУПФ України в Полтавській області 384,20 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо обмеження пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 1 березня 2019 року максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) пенсію за вислугу років з 1 березня 2019 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотри гривні двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 3.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя К.І. Клочко