Справа № 320/2186/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2186/19 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Терлецька О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області" про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області", в якому просив:

- визнати дії Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" протиправними щодо винесення постанови №98 від 20.11.2018 року з причинним зв`язком захворювання "захворювання пов`язано із проходженням служби в ОВС" через прийняття протоколу №98 від 20.11.2018;

- визнати протокол №98 від 20.11.2018 та постанову №98 від 20.11.2018 Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" - протиправними;

- скасувати протокол №98 від 20.11.2018 року засідання Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" на підставі якого приймалася постанова №98 від 20.11.2018, щодо ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову №98 від 20.11.2018 Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області", з причинним зв`язком захворювання "захворювання пов`язано із проходженням служби в ОВС", якою відмінено постанову №159/3В від 11.03.2016 з причинним зв`язком "захворювання пов`язано із захистом Батьківщини", щодо ОСОБА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в цілому.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що він виконував службові обов`язки у військових частинах такого військового формування, як Антитерористичний центр при Службі безпеки України, захворювання, що мав, загострилося під час перебування в зоні бойових дій в складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України, що призвело до обмеження придатності до військової служби - позивач звільнився за хворобами незадовго по поверненню з АТО - в вересні 2015 року; а п. 1.78.6. Порядку 85 передбачає інші формування, а не тільки військові формування Збройних Сил України (такими формуваннями є Антитерористичний центр при Службі безпеки України, в якому виконував бойові завдання позивач, яким відповідає зміст "діюча армія" норм вказаного законодавства). Відтак, оскільки позивач має статус учасника бойових дій, та безпосередньо захищав Батьківщину і при поверненні із зони бойових дій, захворювання дали негативний прогрес, з`явилися додаткові захворювання, що спричинило причинний зв`язок захворювання, а тому такий підпадає під 1.78.6. Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затвердженого Наказом МВС №85 від 06.02.2001 року.

Також, апелянт вказує, що протокол, на підставі якого оформлялася оскаржувана постанова, не є колегіально прийнятим рішенням комісії ВЛК, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Судом не взято до уваги, що оскаржуваний протокол, котрий надав позивач, як копію та копія протоколу, яку надав відповідач приймався не у спосіб визначений пунктами 4,6 розділу IX Положення 285.

20.08.2019 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності із встановленою 2 групою інваліда війни довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 11.11.2015.

Позивач, займаючи посаду старшого державтоінспектора відділу автомобільно-технічної інспекції Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області, перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових завдань, що підтверджується копією витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 24.09.2014 №16 та довідкою від 04.07.2017 №480, виданою Головою Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області.

Рішенням міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 18.12.2014 № 12/ІІІ/1/1000, ОСОБА_1 встановлено статус учасника бойових дій, на підставі чого останньому видано посвідчення учасника бойових дій від 11.05.2016 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про хворобу №182/ЗВ від 31.08.2015 Військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Київській області" - за діагнозом викладеним в п. 12 прийнято рішення "Захворювання ТАК, пов`язано з проходженням служби в ОВС".

При подальшому медичному обстеженні, ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Київській області" Постановою від 11.03.2016 №159/ЗВ внесла зміни до п.12 Свідоцтва про хворобу №182/ЗВ від 31.08.2015 та прийняла рішення про зміну причинного зв`язку захворювання, на - "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини". Попередній причинний зв`язок відмінила.

Відповідно Постанови №159/ЗВ від 11.03.2016 МСЕК установила причинний зв`язок інвалідності з 21.04.2016 - "Захворювання, ТАК, пов`язано із захистом Батьківщини" - довічно.

В подальшому ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Київській області" постановою № 98 від 20.11.2018 відмінила постанову №159/ЗВ від 11.03.2016 року, та залишила чинним причинний зв`язок захворювання - "ТАК, захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС".

Підставою для перегляду та зміни причинного зв`язку захворювання став лист голови ЦВЛК МВС України від 16 листопада 2018 року № 33/2-185, відповідно до якого запропоновано відмінити постанову №159/ЗВ від 11.03.2016 щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з невідповідністю такої постанови вимогам нормативно-правових актів. Пояснено, що згідно пункту 1.78.6 Порядку формулювання причинного зв`язку захворювань "пов`язане із захистом Батьківщини" передбачене лише для військовослужбовців внутрішніх військ МВС, яким ОСОБА_1 не був. Чинною редакцією Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 № 285, зазначене формулювання не передбачено.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача, наголошуючи, що встановлене захворювання пов`язано, насамперед, із захистом Батьківщини, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

З 2001 по 2017 роки проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, визначалось Порядком, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 №85 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 22.02.2001 № 165/5356).

У подальшому, організація діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи унормована Положенням, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 28.04.2017 № 559/30427).

Пунктом 1.53. Порядку визначено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, травми, каліцтва) у колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців, пов`язаного із захистом Батьківщини, проходженням служби в органах внутрішніх справ (проходженням військової служби), виноситься на основі цього Порядку та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (z1109-08 ), інших нормативно-правових актів МВС щодо цього питання.

Відповідно до пункту 1.78.6 Порядку «захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах і установах, що входили до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, в період служби у військових частинах і установах, які входили до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні виноситься щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, вказаних у пункті 1.85.1 цього Порядку.

Пунктом 1.78.8. Порядку встановлено, що «захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», якщо воно виникло в період проходження служби в органах внутрішніх справ або коли захворювання, яке виникло до служби, в період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

З таким самим формулюванням виносяться постанови при медичному огляді осіб рядового й начальницького складу за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Пунктом 1.85. Порядку визначено, що у свідоцтві про хворобу (додаток 12) осіб рядового й начальницького складу та військовослужбовців викладаються обставини отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) з обов`язковим зазначенням документів, на підставі яких зроблено запис, наводяться дані об`єктивного дослідження наслідків поранення (травми, контузії, каліцтва), а також, поряд з іншими виявленими захворюваннями, повністю вказується діагноз цих наслідків.

Пунктом другим Положення визначено, що медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Відповідно до пункту третього Положення, основними завданнями ВЛК є:

1) визначення за станом здоров`я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальні заклади), здобувачів вищої освіти навчальних закладів, придатності поліцейських до подальшої служби при переміщенні по службі, проходження служби у відрядженні за кордоном;

2) визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку придатності кандидатів до військової служби за контрактом, у військовому резерві, кандидатів до вступу до вищих військових навчальних закладів НГУ (далі - ВВНЗ), ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;

3) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу);

4) визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу.

Пунктом 4 Положення встановлено, що ВЛК відповідно до покладених на них завдань:

1) проводять лікарську експертизу кандидатам на службу в поліцію, поліцейським і колишнім поліцейським, кандидатам до вступу до вищих навчальних закладів, здобувачам вищої освіти навчальних закладів;

2) проводять військово-лікарську експертизу кандидатам на військову службу за контрактом, у військовому резерві, до вступу у ВВНЗ, військовослужбовцям НГУ, колишнім військовослужбовцям, колишнім особам рядового й начальницького складу;

3) забезпечують контроль за проведенням лікарської та військово-лікарської експертизи, а також лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоров`я МВС та НГУ;

4) узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської та військово-лікарської експертизи та розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї роботи;

5) спільно з лікарями-спеціалістами закладів охорони здоров`я МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби.

ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи (пункт п`ятий Положення).

Приписами Розділу ІІ Положення визначено, що лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК.

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).

ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.

У питаннях проведення лікарської та військово-лікарської експертизи штатні і позаштатні ВЛК підпорядковуються ЦВЛК, постанови якої можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Пунктом 16 визначені функції штатних ВЛК:

1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги;

2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи;

3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках;

4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК;

5) перевірка і узагальнення результатів роботи підпорядкованих ВЛК;

6) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертизи підпорядкованим ВЛК;

7) подання голові ЦВЛК у встановленому порядку річних звітів, інформації про стан і результати проведеної лікарської та військово-лікарської експертизи;

8) організація навчання лікарів закладів охорони здоров`я МВС та НГУ з питань лікарської та військово-лікарської експертизи.

Відповідно до пункту 17 Положення, штатні ВЛК мають право:

1) запитувати у разі потреби медичні документи (медична карта стаціонарного хворого, медична карта амбулаторного хворого, консультативні висновки тощо), матеріали службових перевірок, характеристики на особу, довідки з архіву, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття експертного висновку та постанови ВЛК;

2) залучати лікарів-спеціалістів закладів охорони здоров`я МВС, лікарів-спеціалістів інших міністерств та відомств (за їх згодою) для вирішення питань лікарської і військово-лікарської експертизи;

3) направляти осіб, які проходять лікарську або військово-лікарську експертизу, на стаціонарне обстеження до закладів охорони здоров`я МВС або до лікувально-профілактичних установ інших міністерств і відомств (за їх згодою) з метою проведення необхідного обстеження чи діагностики.

Нормами Розділу VІІІ Положення визначено, що за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.

Постанови приймаються відповідно до мети проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, зазначеної у направленні на медичний огляд.

Причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейським та військовослужбовцям встановлюється ВЛК у всіх випадках встановлення їм відповідного діагнозу (пункт 8).

Функції штатних ВЛК:

1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги;

2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, кандидатів на військову службу, військовослужбовців, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи, аналіз та узагальнення результатів цієї роботи;

3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках;

4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК;

5) перевірка і узагальнення результатів роботи підпорядкованих ВЛК;

6) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертизи підпорядкованим ВЛК;

7) подання голові ЦВЛК у встановленому порядку річних звітів, інформації про стан і результати проведеної лікарської та військово-лікарської експертизи;

8) організація навчання лікарів закладів охорони здоров`я МВС та НГУ з питань лікарської та військово-лікарської експертизи.

Пунктом 18 Положення закріплено, що визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз. Звільнені зі служби поліцейські, яким постановою ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювань відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356, мають право на внесення змін до зазначених постанов згідно з цим Положенням.

Якщо питання про причинний зв`язок захворювання (поранення) розглядалось за заявою звільненої зі служби особи, то ВЛК повідомляє заявника про своє рішення, а якщо за результатами розгляду прийнято постанову, - надсилає чи видає її заявнику особисто (пункт 29 Положення).

Так, з матеріалів справи колегія суддів встановила, що предметом оскарження у даній справі є правомірність дій ВЛК щодо скасування власної постанови про встановлення причинного зв`язку захворювання позивача: «захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» та внесенні змін до п. 12 Свідоцтва про хворобу: «захворювання, пов`язане з проходженням служби в ОВС».

На час прийняття оскаржуваної постанови ВЛК, організація діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначається Положенням, затвердженим Наказом МВС № 285 від 03.04.2017.

Однією із функцій штатних ВЛК є перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках.

На виконання вказівки ЦВЛК та за результатами повторного опрацювання медико-експертної документації визначення причинно-наслідкового зв`язку захворювання позивача, ВЛК скасовано власну постанову, та прийнято нову, у якій визначено причину виникнення захворювання «у зв`язку з проходженням служби в ОВС», замість «пов`язане із захистом Батьківщини».

В обґрунтування прийнятого рішення, відповідачем зазначено, що скасована постанова не відповідала вимогам пункту 1.78.6 Порядку (який діяв на момент визначення причинно-наслідкового зв`язку хвороби позивача «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини»), оскільки формулювання причинного зв`язку захворювань передбачене даним пунктом лише для військовослужбовців внутрішніх військ МВС, яким позивач не був.

Однак, суд звертає увагу, що вказаним пунктом Порядку взагалі не передбачено таке формулювання, як: «для військовослужбовців внутрішніх військ МВС».

При цьому, законодавцем у пункті 1.78.6 Порядку чітко визначено, що обов`язковою умовою встановлення причинного зв`язку захворювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є виникнення такого захворювання під час проходження служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби.

У той же час, поняття «діючої армії» передбачено у Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", в якому статтею 5 передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Також, пунктом першим статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що учасниками бойових дій визначаються військовослужбовці, які проходили службу у військових підрозділах, частинах, штабах і установах, що входили до складу діючої армії в період громадянської та Другої світової воєн, під час інших бойових операцій по захисту Батьківщини, партизани і підпільники громадянської та Другої світової воєн.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що займаючи посаду старшого державтоінспектора відділу автомобільно-технічної інспекції Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області, перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових завдань, що підтверджується копією витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 24.09.2014 №16 та довідкою від 04.07.2017 №480, виданою Головою Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області.

Наведене свідчить, що позивач брав участь у здійсненні антитерористичної операції у складі правоохоронного органу спеціального призначення, однак не у складі діючої армії, а тому, застосування формулювання до причинно-наслідкового зв`язку виникнення захворювання у позивача: «захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є таким, що не відповідає вимогам пункту 1.78.6 Порядку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 № 85.

З огляду на викладене, ВЛК правомірно внесено зміни до Свідоцтва про хворобу та визначено причинно-наслідковий зв`язок захворювання як таке, що виникло «у зв`язку з проходженням служби в ОВС», оскільки такий причинний зв`язок захворювання відповідає встановленим колегією суддів обставинам та ґрунтується на вимогах Порядку.

Колегія суддів зазначає, що нормами діючого Порядку, на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено визначення заявленого позивачем причинно-наслідкового зв`язку виникнення захворювання для військовослужбовців певної категорії, а саме які проходили службу у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, однак позивач, як старший державтоінспектор відділу автомобільно-технічної інспекції Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області, не належить до такої категорії, а тому оскаржувані позивачем рішення відповідача є правомірними.

Щодо доводів апелянта про те, що прийняття оскаржуваної постанови ВЛК відбулось без його участі, колегія суддів відхиляє, оскільки судом встановлено, що ВЛК здійснено перегляд власного рішення в межах повноважень та на підставі наявної документації, яка вже раніше досліджувалась, без долучення нових документів щодо стану здоров`я позивача.

До того ж, спеціальним нормативно-правовим актом не передбачено імперативності щодо особистої присутності особи у ході перегляду ВЛК власних рішень, що також вказує на безпідставність доводів апелянта.

Щодо доводів апелянта про те, що протокол, на підставі якого оформлялася оскаржувана постанова, не є колегіально прийнятим рішенням комісії ВЛК, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, то такі колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, копія протоколу №98 засідання М(ВЛ) К ДУ «ТМО МВС України по Київській області» від 20.11.2018 щодо ОСОБА_1 (а.с.40, т.1) містить такі відомості: «У засіданні брали участь Голова комісії: Юрчевич А .В., Члени комісії: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 », і такий протокол підписаний (містить підписи, прізвища та ініціали напроти підписів) Голови комісії: Юрчевича А.В. , Членів комісії: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що відповідає п. 4 розділу IX. Оформлення постанов ВЛК Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285, відповідно до якого оформлення протоколів засідань ВЛК за дорученням голови комісії здійснюють лікар та медичний реєстратор ВЛК, протокол засідання ВЛК підписується головою та членами комісії.

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов