Справа № 363/2034/19
Суддя: Рудюк О. Д.
Дата ухвалення: 2019-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15.08.19 363/2034/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти № 1 БПП в місті Борисполі УПП у Київській області ДПП Банара Дмитра Євгеновича, Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне стягнення,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до заступника командира роти № 1 БПП в місті Борисполі УПП у Київській області ДПП Банара Д.Є., Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії НК № 636084 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 30.04.2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що відповідно до винесеної постанови водій, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 ТСО 000722. Вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 30.04.2019 року він дійсно близько 14 год. 25 хв. рухався по вулиці Київський шлях у місті Бориспіль Київської області керуючи автомобілем LEXUS LS 460 державний номерний знак НОМЕР_1 . Знаючи, що він рухається в населеному пункті, він знизив швидкість руху відповідно до ПДР, а саме до 50 км/год. проте був зупинений інспектором патрульної поліції, який перевіривши документи, приступив до складання постанови, порушивши при цьому його конституційне право на захист та не давши скористатись юридичною допомогою адвоката. Також не було надано можливості дати письмові пояснення, заслухати свідків та заявити письмові клопотання. Окрім цього, як вбачається з оскаржуваної постанови, правопорушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, що суперечить нормам закону.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

У судове засідання відповідачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник відповідача надіслав відзив на позов, згідно з яким останній зазначив, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, допустивши перевищення встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту м. Бориспіль більше ніж на 20 км/год., рухаючись зі швидкістю 73 км/год., що було зафіксовано вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТСО 000722. Даний прилад отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Крім того, така процедура як сертифікація усунута з норм чинного законодавства. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/111923, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 25.09.2018 та чинного до 25.03.2019, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТСО 000722, є придатним до застосування. Просить у задоволенні позову відмовити.

У справах, визначених ст.ст. 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Отже, суд визнав можливим розглянути справу у відсутність сторін по справі.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Як вбачається з постанови серії НК № 636084 від 30.04.2019 року, складеної заступником командира роти № 1 БПП в місті Борисполі УПП у Київській області ДПП Банар Д.Є., 30.04.2019 року о 14 год. 25хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем LEXUS LS 460 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в Київській області м. Бориспіль вул.. Київський Шлях, 124 зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш ніж на 20 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТСО 000751.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вимірювання швидкості руху автомобіля здійснювалось відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20, який був зареєстрований у Державному реєстрі вимірювальної техніки за № У3197-12 та на даний час є виключеним із реєстру наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1362 від 02.11.2015, що є неправомірним, а результат такого вимірювання є неналежним доказом, а тому не може братись судом до уваги.

Однак стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437, і становить один рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13821, виданого ДП Укрметртестстандарт», від 15 листопада 2018 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000722 є придатним до застосування. Термін дії свідоцтва до 15 вересня 2019 року.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, яким підтверджено правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також у зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення Правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13821 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000722 до застосування.

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що посилання позивача на застосування відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства, а тому не можуть братись судом до уваги.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Згідно з п. 9 суди повинні враховувати, що згідно з частиною першою статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі. У разі якщо суд не взяв до уваги визнання позову, обставин, які визнаються сторонами, або вважав необхідним вийти за межі заявлених позивачем вимог, він зобов`язаний це обґрунтовувати в мотивувальній частині рішення.

В контексті наведених обставин суд зазначає, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин) та позбавляє можливості ініціювати судове провадження.

Отже, під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині 2 статті 11 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Вказаний принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Тобто, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.07.2018 № 821/3514/15-а, яку згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення закон визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими,речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.73 КАС України).

Згідно ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом,тобто які є недопустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві, представник відповідача надав фото з приладу TruCAM, свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки № 22-01/13821 від 15.11.2018 року, чинне до 15.11.2019 року на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 ТС 000722, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012, експертний висновок від 27.09.2018 року з додатком, експертний висновок на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 ТС 000722, зареєстрований в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Однак, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, проте доказів того, що позивач ОСОБА_1 перевищив швидкість руху саме в межах населеного пункту більше як на 20 км/год., порушивши п. 12.4 ПДР України, суду не надано. Так, зокрема, відповідачем не надано відповідного відеозапису з приладу TruCam, Окрім цього, не надано також і фото дорожніх знаків на місці вчинення правопорушення, з яких би вбачалось, що правопорушення вчинено в межах населеного пункту. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач в постанові серії НК № 636084 від 30.04.2019 року вказує, що швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 ТСО 000722, але відповідач надав до суду свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки № 22-01/13821 від 15.11.2018 року та експертний висновок від 27.09.2018 року з додатком, експертний висновок на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTI 20/20 ТС 000722. Отже в оскаржуваній постанові відповідача, вказаний інший прилад яким вимірювалась швидкість руху.

Фото автомобіля з приладу LTI 20/20 TruCAM, серійний номер ТС000722, не є належним доказом того факту, в розумінні статті 73 КАС України, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки з наданого фото не вдається ідентифікувати, що це саме автомобіль позивача LEXUS LS 460 державний номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, оскаржуване рішення ґрунтується виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б відповідно до статті 251 КУпАП свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в процесі розгляду адміністративної справи не здобуто. За таких обставин відповідач у справі не довів правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наданими доказами відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення ПДР України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, рішення про притягнення позивача до відповідальності є необґрунтованим, прийняте за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що повноваження суду за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП позивач є звільненим від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 77, 242-244, 246, 286, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника командира роти № 1 БПП в місті Борисполі УПП у Київській області ДПП Банара Дмитра Євгеновича, Батальйону патрульної поліції у місті Борисполі Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 636084 від 30.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, винесену заступником командира роти № 1 БПП в місті Борисполі УПП у Київській області ДПП Банаром Дмитром Євгеновичем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складений протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду.

Суддя О.Д. Рудюк