Справа № 300/908/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7408/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.06.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській обл. про визнання бездіяльності протиправною, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Микитин Н.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 21.06.2019р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не вказана),-

В С Т А Н О В И В:

24.04.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ /МВС/ України в Івано-Франківській обл. щодо неподання до МВС України документів, передбачених п.8 постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», та висновку щодо виплати грошової допомоги стосовно ОСОБА_1 ; зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління МВС України в Івано-Франківській обл. направити до МВС України документи ОСОБА_1 з висновком щодо виплати грошової допомоги для вирішення питання про призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМ України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»; зобов`язати відповідача МВС України розглянути висновок та матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, відповідно до ст.23 Закону України № 565-ХІІ від 20.12.1990р. «Про міліцію», а також п.9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затв. постановою КМ України № 850 від 21.10.2015р., та прийняти відповідне рішення (а.с.4-10).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.06.2019р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.69-75).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.80-83).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково покликався на норми Закону України № 834 від 06.07.1999р. «Про поширення дії окремих положень Закону України «Про міліцію» на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України», який був прийнятий з метою надання права особовому складу Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та вогнепальної зброї.

Разом з тим, умови проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України були визначені постановою КМ України № 1828 від 27.12.2006р. «Питання проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу», якою затверджено Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу (втратила чинність згідно постанови КМ України № 477 від 27.07.2016р.). Цим Положенням було передбачено, що особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку є громадяни України, які прийняті на службу за контрактом та яким присвоєні відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Під час служби у відділі Державної фельд`єгерської служби України в м.Івано-Франківську позивач перебував в кадрах МВС України, мав спеціальне звання - полковник міліції, проходив службу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р., що підтверджується листом відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку в м.Івано-Франківську № 03/20/02-176 від 04.04.2019р.

Щодо приписів Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то останні поширюються на військовослужбовців; апелянт до військовослужбовців не належав, що підтверджується наказом МВС України № 469 о/с від 31.03.2014р. та листом Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 62/05-103 від 02.02.2018р.

Захворювання набуте апелянтом не під час служби в урядовому фельд`єгерському зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а впродовж служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 37 ВЛК Управління МВС України в Івано-Франківській обл., довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0023774 та випискою з акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0790578 від 06.11.2017р.

Відповідачами Управлінням МВС України в Івано-Франківській обл. та МВС України скеровані до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні вважають її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошують на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.93-98, 99-107).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Під час судового розгляду з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 07.12.1984р. по 31.03.2014р. (а.с.13 і на звороті).

Наказом МВС України № 469 о/с від 31.03.2014р. «По особовому складу» згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у відставку по статті 65 п.«а» (за віком) полковника міліції ОСОБА_1 , з посади начальника відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України в м.Івано-Франківську (а.с.21).

Згідно свідоцтва про хворобу № 37 від 26.01.2011р., виданого ВЛК Управління МВС України в Івано-Франківській обл., позивач ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби, захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.15).

Відповідно до довідки серії АГ № 0023774 від 06.11.2017р. про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 70 % (а.с.11).

Випискою з акту огляду МСЕК серії АВ № 0790578 від 06.11.2017р. встановлено з 30.10.2017р. позивачу ІІ групу інвалідності, захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; дата чергового переогляду - 06.11.2018р. (а.с.12).

28.03.2019р. позивач звернувся із заявою до Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Івано-Франківській обл., в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що він отримав ІІ групу інвалідності; захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.16).

Листом № 1/А-108/05/29-2019 від 15.04.2019р. Ліквідаційна комісія Управління МВС України в Івано-Франківській обл. відмовила ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги та роз`яснила, що норми ст.23 Закону України «По міліцію» в переліку, наведеному у Законі України № 834 від 06.07.1999р. «Про поширення дії окремих положень Закону України «Про міліцію» на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України при Державному комітеті зв`язку та інформатизації України» є відсутньою; позивач проходив службу і звільнений з органів внутрішніх справ із посади начальника відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України в м.Івано-Франківську, через що законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає (а.с.18-19).

Окрім цього, відповідно до листа Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку в м.Івано-Франківську № 03/20/02-176 від 04.04.2019р. до 31.12.2015р. особовий склад відділу Державної фельд`єгерської служби України в м.Івано-Франківську перебував в кадрах МВС України, проходив службу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Призначення, звільнення й переміщення по службі осіб, які перебували на посадах начальницького складу Держфельдслужби, здійснювалось начальником Головного управління Державної фельд`єгерської службу України та начальниками відповідних підрозділів згідно із наданими їм повноваженнями. На особовий склад фельд`єгерської служби поширювався порядок встановлення посадових окладів, спеціальних звань та відповідних благ, визначених для особового складу органів МВС України. Звільнення з посади начальника відділу Державної фельд`єгерської служби України в м.Івано-Франківську полковника міліції ОСОБА_1 відбулось на підставі рапорта полковника міліції ОСОБА_1 від 12.03.2014р. за наказом МВС України № 469о/с від 31.03.2014р. та наказу ГУ ДФС України № 133о/с від 31.03.2014р. (а.с.20).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно вимог Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України» на військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України поширюється законодавство України, що встановлює загальний порядок і умови проходження військової служби. Відповідно соціальний і правовий захист військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їхніх сімей здійснюється згідно з нормами Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Зокрема, дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється, в тому числі, на військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (ст.3 цього Закону), та передбачає призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності або часткової втрати працездатності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, в порядку та у розмірах, передбачених цим Законом (ст.16 вказаного Закону).

Таким чином, наведене підтверджує, що з урахуванням приписів Закону України «Про поширення дії окремих положень Закону України «Про міліцію» на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України» норми ст.23 Закону України «Про міліцію» на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України не поширюється.

Звідси, підстави для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі ст.23 Закону України «Про міліцію» є відсутніми, а відповідні правовідносини врегульовані положеннями іншого законодавства.

З приводу посилання позивача на те, що під час служби у відділі Державної фельд`єгерської служби України в м.Івано-Франківську він перебував в кадрах МВС України, мав спеціальне звання - полковник міліції, проходив службу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р., суд зазначив, що вказаний нормативний акт є підзаконним і має нижчу юридичну силу порівняно із Законом № 834. Також Держфельдслужба не входить до структури МВС України.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є невірними, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та суперечать вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України № 565-ХІІ від 20.12.1990р. «Про міліцію» та постановою КМ України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Зокрема, відповідно до ч.ч.6 і 7 ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затв. постановою КМ України № 850 від 21.10.2015р., визначені механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п.п.7-9 цих Порядку та умов працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Ключовим питанням для правильного вирішення розглядуваного спору є визначення статусу позивача на момент його звільнення з публічної служби: останній є працівником міліції чи відноситься до військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

За розглядуваних обставин відповідь на вказане питання можна надати лише на підставі аналізу всіх обставин проходження позивачем публічної служби.

Зокрема, позивач був прийнятий на службу та звільнений з неї наказами МВС України та його територіальних підрозділів; на час звільнення позивачу було присвоєно звання підполковника міліції, останній перебував в кадрах МВС України. Умови проходження служби позивачем визначалися Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р.

Згідно свідоцтва про хворобу та інших медичних документів захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затв. постановою КМ України № 1828 від 27.12.2006р., особи, які проходять службу в Збройних Силах, інших військових формуваннях, правоохоронних та інших державних органах, приймаються на службу до Держспецзв`язку за їх згодою в порядку переатестації із звільненням з попередньої служби.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ та прийнятий до органів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації із присвоєнням спеціального звання, суду не представлено.

Окрім цього, відповідно до ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Однак, така редакції цієї статті викладена відповідно до Закону України № 1194-VII від 09.04.2014р. «Про внесення змін до Закону України «Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України»», який набрав чинності вже після звільнення позивача зі служби.

Таким чином, на час звільнення у відставку позивач належав до начальницького складу органів внутрішніх справ, мав звання полковника міліції та не набув статусу військовослужбовця Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації із присвоєнням спеціального звання.

Факт перебування та звільнення у відставку з посади начальника відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України в м.Івано-Франківську не призвів до втрати вищевказаних звання та статусу працівника органів внутрішніх справ.

Водночас, Закон України № 834 від 06.07.1999р. «Про поширення дії окремих положень Закону України «Про міліцію» на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України» (у редакції до моменту звільнення позивача у відставку) стосувався поширення на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України при Державному комітеті зв`язку та інформатизації України дії статей 12 і 13, пунктів 1 і 3 частини першої, частин другої і третьої статті 14, пунктів 2, 3 і 5 частини першої, частин другої і третьої статті 15, статті 15-1, частин першої, другої, третьої, п`ятої, шостої і сьомої статті 21 Закону України «Про міліцію». Вказані норми стосувалися повноважень на застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та вогнепальної зброї, через що на розглядувані правовідносини не поширюються.

Окрім цього, подальші зміни законодавства після звільнення позивача у відставку в частині визначення статусу посадових осіб Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України не можуть змінювати його статус працівника органів внутрішніх справ.

Пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом п.15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» відповідно до постанови КМ України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відтак, Ліквідаційна комісія Управління МВС в Івано-Франківській обл., розглянувши подану позивачем заяву з пакетом документів для призначення одноразової грошової допомоги, прийняла помилкове рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, що оформлене листом № 1/А-108/05/29-2019 від 15.04.2019р.

Крім того, за результатами розгляду вказаної заяви з поданим пакетом документів, Ліквідаційна комісія Управління МВС в Івано-Франківській обл. допустила бездіяльність щодо неподання до МВС України документів, передбачених п.8 постанови КМ України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», разом з висновком щодо виплати грошової допомоги.

Стосовно зобов`язання МВС України розглянути висновок та матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, колегія суддів враховує, що вчинення згаданим відповідачем дій щодо розгляду висновку та матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги після їх отримання від Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Івано-Франківській обл. є його обов`язком в силу закону. За таких обставин позивачем заявлені позовні вимоги до вказаного відповідача передчасно, а тому не можуть бути задоволені в цій частині.

Крім того, колегія суддів враховує висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30.04.2013р. справі «Тимошенко проти України» (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту «законності», передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

За таких обставин заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що підлягає до часткового задоволення, при цьому належить визнати протиправною бездіяльність Управління МВС України в Івано-Франківській обл. щодо неподання до МВС України документів, передбачених п.8 постанови КМ України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», та висновку щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до ст.23 Закону України № 565-XII від 20.12.1990р. «Про міліцію»; зобов`язати Управління МВС України в Івано-Франківській обл. направити до МВС України документи ОСОБА_1 з висновком щодо виплати грошової допомоги для вирішення питання про призначення та виплати останньому одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України № 565-XII від 20.12.1990р. «Про міліцію» та постанови КМ України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»; в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.06.2019р. в адміністративній справі № 300/908/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений ОСОБА_1 позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській обл. щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України документів, передбачених п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», та висновку щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до ст.23 Закону України № 565-XII від 20.12.1990р. «Про міліцію».

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській обл. направити до Міністерства внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 з висновком щодо виплати грошової допомоги для вирішення питання про призначення та виплати останньому одноразової грошової допомоги відповідно до ст.23 Закону України № 565-XII від 20.12.1990р. «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Дата складення повного судового рішення: 17.09.2019р.