Справа № 263/2501/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року справа №263/2501/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сінілової Ганни Олексіївни на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 серпня 2019 року (повне судове рішення складено 08 серпня 2019 року у м. Маріуполі) у справі № 263/2501/19 (суддя в І інстанції Васильченко О.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, Поліцейського роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сінілової Ганни Олексіївни про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області (далі - Управління), капрала поліції Сінілової Ганни Олексіївни про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що в спірній постанові поліцейським зазначено, що 09.02.2019 о 11 годині 04 хвилин по вул. Купріна в м. Маріуполі, керуючи транспортним засобом, ОСОБА_1 не зупинився перед знаком 5.62 та виїхав за заборонений жовтий сигнал світлофору на перехрестя, чим порушив п.8.10 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Проте, позивач зазначив, що він рухався на автомобілі зі швидкістю 50 км/год., приблизно за 30 метрів до світлофора побачив блимання зеленого кольору світлофору, тому почав плавно скидати швидкість, щоб не створювати аварійної ситуації позаду себе. Тому він не встиг зупинитися перед знаком 5.62 та заїхав за стоп-лінію на 1-2 метра, зупинившись на жовтий сигнал світлофору. Відповідачем не враховано, що на місці своєї зупинки він не перешкоджав руху автомобілів на перехресті та не створив аварійної ситуації транспортним засобам позаду себе, отже просив суд визнати дії інспектора поліції неправомірними та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати постанову від 09.02.2019 серії ЕАВ № 905156 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАВ № 905156 від 09 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень, провадження по справі закрито.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірну постанову винесено з повним та об`єктивним дослідженням доказів, з її змісту вбачаються фактичні обставини та докази, якими підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення. Наголошує, що порушення п.8.10 ПДР України зафіксовано за допомогою технічного приладу, з якого чітко вбачається, що при поданні світлофором забороняючого рух «жовтого» сигналу позивач не здійснив зупинку перед дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», а зупинився за світлофорним об`єктом, на перехресті доріг, чим порушив п.8.10 ПДР України. Наведене є належним та допустимим доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а поліцейський при винесення спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою від 09.02.2019 серії ЕАВ № 905156 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач 09.02.2019 о 11 годині 04 хвилин по вул. Купріна в м. Маріуполі, керуючи автомобілем WOLKSWAGEN CARAVELLE, номерний знак НОМЕР_1 , не зупинився перед знаком 5.62 «Місце зупинки» та виїхав за заборонений жовтий сигнал світлофору на перехрестя, чим порушив п.8.10 ПДР України.

Спірним у справі є факт вчинення позивачем порушення п.8.10 ПДР України та, як наслідок, правомірність прийняття відповідачем спірної постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що з відеозапису вбачається, що позивач зупинив авто на перехресті вул. Купріна та вул. Митрополитської в м. Маріуполі, де дорожня розмітка «стоп-лінія» майже відсутня, транспортний засіб позивача зупинився на жовтий сигнал світлофору, завершаючи зупинку, візуально виїхавши за стоп-лінію десь на метр, при цьому не створюючи перешкоди руху іншим транспортним засобом або пішоходам. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи даних, які спростовують доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з такого.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини другої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення, зокрема правил проїзду перехресть, проїзду на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до п.8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях позивача адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

За вивченням змісту відеозапису з місця події, що був наданий Управлінням, встановлено, що він свідчить про наявність події та складу адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем. Факту зупинення свого транспортного засобу не перед дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», а за ним, не заперечував і сам позивач. Посилання позивача на те, що ним не були створені аварійна ситуація або перешкоди для руху (що серед мотивів для задоволення позову зазначив і місцевий суд) не заслуговують на увагу, оскільки диспозицією частини другої статті 122 КУпАП зазначені обставини не визначені такими, що впливають на об`єктивну сторону вказаного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність на проїзній частині дороги «стоп-лінії» належної якості (дорожньої розмітки) спростовуються наявністю знаку «Стоп», умовну лінію якого позивач перетнув навіть задніми колесами транспортного засобу (тобто, вчинив проїзд) на заборонений сигнал світлофору (жовтого та червоного кольору).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем надано суду належно допустимі, достатні докази правомірності оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, - апеляційний суд вважає, що підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення відсутні.

За встановлених обставин справи, а саме правомірності спірної постанови, позовні вимоги про визнання протиправними дій інспектора поліції, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи задоволенню не підлягають.

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії» зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сінілової Ганни Олексіївни - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 серпня 2019 року у справі № 263/2501/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, Поліцейського роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сінілової Ганни Олексіївни про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи - відмовити.

Повне судове рішення - 16 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Г. М. Міронова