Справа № 520/7079/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2019 р. № 520/7079/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, ( адреса: 62459, Харківська область, Харківський район, с. Високий, вул. Бульварна, 12), третя особа: Обласний Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, (Код , адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 51) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом, в якому просить суд:

- Визнати дії відповідача протиправними, що полягають у безпідставній відмові надати ОСОБА_1 оригінал довідки про реєстрацію її місця проживання та зобов`язати відповідача надати позивачу оригінал довідки про реєстрацію її місця проживання згідно вимог довідки Обласного Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №12071/13 від 21.06.2019 р.

- Стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. моральної шкоди.

- Звільнити її від сплати судового збору на підставі п. 13. ч. 2 ст. З та ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Разом із ухвалою про відкриття провадження у справі, просила суд зобов`язати Обласний Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, (), не знімати з розгляду її звернення про надання грошової допомоги у зв`язку із переломом руки та неможливістю до 21.07.2019 р. ОСОБА_1 надати довідку про реєстрацію її місця проживання до Обласного Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат через відмову відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.07.2019 р. з приводу отримання оригіналу довідки про реєстрацію свого місця проживання, вона звернулася до відповідача. На особистому прийомі нею були надані усі необхідні документи для отримання оригіналу довідки про реєстрацію свого місця проживання. Зазначає, що відповідач почав вимагати від неї: квитанцію про сплату земельного податку; акт депутата про відповідність правилам благоустрою прибудинкової території; надання квитанції про сплату послуги по вивозу мусору. Зазначає, що діями Височанської селищної ради Харківського району Харківської області їй завдано істотну шкоду правам та особистим інтересам, оскільки відповідач позбавив її права на матеріальну допомогу на ліки у зв`язку із переломом руки, у зв`язку із чим просить стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Вважає дії відповідача протиправними та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Ухвалою суду від 22 липня 2019 року відкрито спрощене провадження по справі.

Копія ухвали направлена відповідачу та третій особі, проте відповідач правом надання відзиву на позов не скористався, станом на час розгляду справи до суду відзив не направив.

Третя особа - Обласний Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат- ухвалу про відкриття провадження разом із судовими документами отримала 02.08.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. яке повернулось на адресу суду. Але станом на час розгляду справи своїх пояснень з приводу заявленого позову до суду не направила.

Відповідно до положень ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що у червні 2019 р. позивач звернулася до голови Харківської обласної державної адміністрації з письмовою заявою про надання їй матеріальної допомоги на ліки у зв`язку із переломом руки та скрутним станом.

11.07.2019 р. позивач отримала лист директора обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Із змісту листа визначено, що не пізніше 21.07.2019 р. ОСОБА_1 необхідно надати до центру оригінал довідки про реєстрацію свого місця проживання.

12.07.2019 р. з приводу отримання оригіналу довідки про реєстрацію свого місця проживання, ОСОБА_1 звернулася до відповідача. На особистому прийомі нею були надані усі необхідні документи для отримання оригіналу довідки про реєстрацію свого місця проживання. Але відповідач зобов`язав відповідача надати: 1) квитанцію про сплату земельного податку; 2) акт депутата про відповідність правилам благоустрою прибудинкової території; 3) надання квитанції про сплату послуги по вивозу мусору.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Реєстрація місця проживання особи, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правила № 207), Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого також постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року.

В преамбулі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що цей Закон відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до приписів абз. 11 ст. 3 зазначеного Закону, реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 2 Закону встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно зі ст.6 Закону для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.

Суд зазначає, що спірні правовідносини в даній справі врегульовані не тільки правилами реєстрації місця проживання затвердженні постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року.

Відповідно до п. 30 Зазначеної постанови орган реєстрації для потреб реєстрації місця проживання/перебування формує та веде реєстр територіальної громади. Орган реєстрації є розпорядником відповідного реєстру територіальної громади.

Приписами п. 32 вищенаведеної Постанови визначено, що доступ до інформації, що міститься у реєстрах територіальних громад, здійснюється з дотриманням вимог Законів України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, Про інформацію, Про захист персональних даних і Про Державний реєстр виборців.

Кожна особа має право на доступ до своїх персональних даних, внесених до реєстрів, а також інші права щодо своїх персональних даних, передбачені Законом України Про захист персональних даних.

Отже, з приписів зазначеної норми вбачається, що особа в будь-якому випадку має право за заявою отримувати інформацію про свої персональні дані.

Судом також з`ясовано, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/5161/19 встановлено, що рішенням XI сесії Височанської селищної ради V скликання від 10.02.2017 р. було затверджено наступний порядок видачі документів Височанською селищною радою: при звернення громадян селища до селищної ради за отриманням довідок, рішень сесій, рішень виконавчого комітету, прописки чи виписки за місцем проживання заявнику пред`являти: квитанцію про сплату земельного податку та акт депутата про відповідність правилам благоустрою прибудинкової території.

Рішенням ХХІІІ сесії Височанської селищної ради VІІ скликання від 05.10.2018 були внесені зміни до вищезазначеного рішення та доповнено про надання квитанції про сплату послуги по вивозу ТПВ при звернення громадян селища до селищної ради для отримання перелічених документів.

Суд зазначає, що Рішення XI сесії Височанської селищної ради V скликання від 10.02.2017 р. - суперечить Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", якими визначено, що довідка про реєстрацію місця проживання, видається громадянину України на безоплатній основі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, дії відповідача, що полягають у відмові ОСОБА_1 у видачі їй оригіналу довідки про реєстрацію її місця проживання з підстав, не передбачених законом, не можна визнати правомірними, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині із зобов`язанням відповідача видати позивачу оригінал довідки про реєстрацію її місця проживання.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Згідно з частиною другою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суду не надано доказів на підтвердження спричинення позивачу саме діями відповідача матеріальних збитків та моральної шкоди, відсутні належні докази, що підтверджують сам факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням йому моральної шкоди, що виразилася у вигляді погіршення фізичного здоров`я, душевних стражданнях, змінах в способі життя, тривалості протиправних дій з боку відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених дій, які полягають у безпідставній відмові у видачі позивачу пільгових талонів на проїзд, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263 КАС України, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Височанської селищної ради Харківського району Харківської області (Харківська область, Харківський район, с. Високий, вул. Бульварна, 12) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, які полягають у безпідставній відмові надати ОСОБА_1 оригінал довідки про реєстрацію її місця проживання.

Зобов`язати Височанську селищну раду Харківського району Харківської області видати ОСОБА_1 оригінал довідки про реєстрацію місця її проживання згідно вимог довідки Обласного Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №12071/13 від 21.06.2019 р.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шляхова О.М.