Справа № 826/15341/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2019 року, що прийнята у місті Києві (повний текст складений 29 липня 2019 року), у справі за адміністративним позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов`язання ОСОБА_1 знести двоповерхову будівлю невизначеного призначення на АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення суду в цивільній справі № 760/5625/18.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити на продовження розгляду, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для зупинення провадження у справі були відсутні.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що поданню позовної заяви у даній справі перебувала перевірка Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області щодо дотримання вимог законодавства при використанні земельної ділянки по АДРЕСА_1 , за результатами якої встановлено факт за самовільного використання земельної ділянки площею 0,0872 га у зв`язку із відсутністю дозволу, документів дозвільного та декларативного характеру, які б надавали право на виконання підготовчих та будівельних робіт, розташуванням частини земельної ділянки розташована в охоронній зоні повітряних ліній електропередач.

Суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі дійшов висновку про те, що рішення в цивільній справі №760/5625/18 має преюдиційне значення для вирішення адміністративної справи в частині вимоги про повернення земельної ділянки громаді та є перешкодою для розгляду адміністративної справи №826/15341/18, оскільки відповідний висновок суду в цивільній справі повинен бути оцінений та врахований адміністративним судом під час вирішення цієї адміністративної справи щодо наявності підстав для зобов`язання ОСОБА_1 знести двоповерхову будівлю невизначеного призначення на АДРЕСА_1 .

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Ця підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для цієї справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження з підстав, передбачених цією нормою, допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо, тобто коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на розгляд справи № 760/5625/18, у якій розглядається позов Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі: Київської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Київській області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Київській міській раді земельну ділянку прощею 0,0872 га по АДРЕСА_1 , привівши земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.

Таким чином, у справі № 760/5625/18 фактично має місце два предмети спору: про повернення земельної ділянки та про знесення самочинно збудованої будівлі.

На переконання колегії суддів, можливе вирішення цивільним судом питання повернення земельної ділянки жодним чином не перешкоджає розгляду даної адміністративної справи та не унеможливлює оцінку адміністративним судом правомірності спірного будівництва на час виникнення спірних правовідносин та доводів щодо необхідності його знесення як самочинного. У даному випадку можливе рішення цивільного суду щодо повернення земельної ділянки не вплине на оцінку адміністративного суду ознак спірного будівництва як самочинного чи не самочинного.

Крім того, як зазначалося, у справі № 760/5625/18 заявлено вимоги, аналогічні вимогам у даній справі, зокрема про знесення самочинно збудованої будівлі. На переконання колегії суддів, розгляд у певній справі позовних вимог про знесення спірної будівлі як самочинно збудованої, не є перешкодою для розгляду іншої справи, у якій заявлені аналогічні позовні вимоги, проте за позовом іншої особи.

При цьому, суд звертає увагу, що позов про знесення самочинно збудованого об`єкта повинен розглядатись у порядку адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі №522/5487/17).

У даному випадку не зважаючи на розгляд у цивільній справі вимог про повернення земельної ділянки та подібних вимог про знесення спірної будівлі, адміністративний суд не позбавлений у межах своєї компетенції можливості надати у даній справі оцінку статусу (призначенню) земельної ділянки, наявності документів, які дають право виконувати будівельні роботи, порушенню будівельних норм і правил для цілей вирішення можливості визнання спірного будівництва як самочинного (стаття 376 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС були відсутні.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) задовольнити.

Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2019 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 16.09.2019.