Справа № 826/13628/14
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2019 року

Київ

справа №826/13628/14

адміністративне провадження №К/9901/8171/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Прайм-Банк» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2014 (суддя - Дегтярьова О.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 (головуючий суддя - Межевич М.В., судді: Земляна Г.В., Сорочко Є.О.) у справі № 826/13628/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Прайм-Банк» до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Прайм-Банк» (далі - ПАТ «Прайм-Банк») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ у Солом`янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) від 28.04.2014 № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015, в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ПАТ «Прайм-Банк» оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.01.2014, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Вимоги касаційної скарги мотивовано тим, що норми Податкового кодексу України передбачають як підставу для невключення до витрат відповідних сум лише у випадку повної відсутності будь-яких розрахункових документів. Позивачем на перевірку та до суду було надано усі первинні документи, які підтверджують понесені ним витрати під час визначення оподатковуваного доходу, проте суди попередніх інстанцій не надали їм належної оцінки та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у Солом`янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка ПАТ «Прайм-Банк» з питань вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складно акт від 15.07.2014 № 3179/26-58-22-02-18/26051650.

Крім того, ДПІ у Солом`янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Прайм-Банк» з питань, що стали предметом оскарження при розгляді заперечень на акт документальної планової виїзної перевірки від 15.07.2014 № 3179/26-58-22-02-18/26051650 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 12.08.2014 №3636/26-58-22-02-18/26051650, в якому відображено висновок про порушення позивачем вимог підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України.

Під час проведення зазначеного контрольного заходу та перевірки правильності нарахування витрат у вигляді нарахованих (сплачених) процентів за видами витрат від банківської діяльності, платником податків не було надано підтверджуючих документів на обґрунтування суми, віднесеної до витрат у вигляді відсотків по розміщеним коштам на поточних рахунках юридичних та фізичних осіб.

Так само як і під час планової перевірки ПАТ «Прайм-Банк» надав виключно щомісячні оборотно-сальдові відомості по балансовим рахункам, що не дають змогу документально перевірити процентні витрати в розмірі 85335 грн.

Під час перевірки правильності нарахування витрат у вигляді нарахованих (сплачених) комісійних (брокерських) та інших подібних видів винагород, на підтвердження витрат по комісії за розрахунково-касове обслуговування з валютою у розмірі 87500,00 грн., розрахунково-касове обслуговування в розмірі 4603319,00 грн., Банком було надано лише щомісячні оборотно-сальдові відомості по відповідним балансовим рахункам, договори купівлі - продажу готівкових коштів у національній валюті, купівлі-продажу банкнот іноземних держав, які наведені у додатку до акту та платіжні доручення (додаток №19). Як наслідок, податковий орган дійшов висновку про ненадання договорів та додаткових угод, платіжних документів щодо витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування в розмірі 437586,00 грн. комісійних витрат від розрахунково-касового обслуговування, що обліковується на балансовому рахунку.

28.08.2014 ДПІ у Солом`янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі названого акту перевірки прийнято спірні податкові повідомлення - рішення:

№ , згідно з яким з яким ПАТ «Прайм-Банк» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток банківських організацій на 144975,00 грн., в тому числі за основним платежем - 115980,00 грн. та 28995,00 грн. - штрафними (фінансовими) санкціями;

№, згідно яким згідно за порушення вимог пункту 44.5 статті 44 Податкового кодексу України застосовано штраф в розмірі 510,00 грн.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що дані бухгалтерського обліку позивачем не підтверджені належними первинними документами, а отже збільшення відповідачем грошового зобов`язання з податку на прибуток на відповідну суму є правомірним.

В розумінні підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України «витрати» - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового Кодексу України(надалі Податковий Кодекс) витрати операційної діяльності включають витрати банківських установ, до яких відносяться: процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за іреспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, акціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; від`ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; від`ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов`язань у зв`язку зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 3.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; витрати з придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за лені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов`язані з реалізацією заставленого майна; інші витрати, прямо пов`язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; інші витрати, передбачені цим розділом.

Згідно абзацом 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Датою визнання та сумою витрат платника податку від здійснення кредитно-депозитних операцій, у тому числі субординованого боргу, згідно з підпункту 138.5.2 п. 138.5 статті 138 Податкового кодексу України є дата визнання процентів (комісійних та інших платежів, пов`язаних зі створенням або придбанням кредитів, вкладів (депозитів) та їх сума, виначені згідно з правилами бухгалтерського обліку.

У той же час, згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з визначенням, закріпленому у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

В статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положенням про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566 є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі надання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. № 254, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення).

Таким чином, підставою для внесення інформації про здійснювані банком операції як до бухгалтерського, так і до податкового обліку є відповідні первинні документи, оформлені належним чином.

Проте, ані під час проведення перевірки, ані під час розгляду справи, позивачем ПАТ «Прайм-Банк» податковому органу не було надано підтверджуючих документів, що обліковуються на балансових рахунках № 7020, 7040, 7070, а саме: відомості по нарахуванню відсотків, договори та додаткові угоди, платіжні документи та інше, що підтверджують правомірність віднесення до складу процентних витрат (дод. К1, рядок Д, додаток OB, код рядка 05.1 до Декларації ) в розмірі 85335 грн.

При цьому, щодо витрат у вигляді нарахованих (сплачених) комісійних (брокерських) та інших подібних видів винагород до перевірки податковому органу не було надано договори та додаткові угоди, платіжні документи щодо витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування в розмірі 437586 грн. комісійних витрат від РКО, що обліковується на балансовому рахунку № 7100.

До договорів на здійснення розрахунково-касового обслуговування не додано додатків, зокрема, в яких зазначено тарифи по нарахуванню відсотків клієнту за тимчасове користування залишками коштів на рахунку в залежності від його розміру.

При цьому, судами обґрунтовано не прийнято до уваги посилання позивача про ненадання відповідних первинних документів, у зв`язку з тим, що такі містять банківську таємницю, оскільки відповідно до акту перевірки від 12.08.2014 № 3636/26-58-22-02-18/26051650 позивачем були надані копії договорів купівлі - продажу готівкових коштів у національній валюті, купівлі - продажу банкнот іноземних держав, а також платіжних доручень.

З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що дані бухгалтерського обліку позивача не підтверджені належними первинними документами, а отже збільшення відповідачем грошового зобов`язання з податку на прибуток згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням правомірним.

Також є правомірним накладення відповідачем штрафу в розмірі 510 грн за недотримання останнім вимог статті 44 Податкового кодексу України, згідно з якою платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Прайм-Банк» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна,

Судді Верховного Суду