Справа № 161/1200/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/5405/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового в місті Львові апеляційну скаргу Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 161/1200/19, прийняте суддею Денисюком Р.С. у місті Луцьк у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобов`язання призначити виплату пенсії за віком, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - пенсійний орган, відповідач) про визнання протиправними і скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 16.07.2018 та 12.07.2018, а також зобов`язати призначити та виплачувати пенсію за віком з 31.05.2018 (дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року позов задовольнено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, викладеного у формі повідомлень від 16 липня 2018 року № 7430/02-15 та від 23 серпня 2018 року № 9541/02-20-07.

Зобов`язано Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 травня 2018 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що право громадянина на призначення йому пенсії не може пов`язуватися з тою умовою, як постійне проживання в Україні.

Із матеріалів справи не вбачається про припинення громадянства України позивачем, хоча остання постійно проживає за межами Україні. Разом з тим, подібне не позбавляє її права на пенсію, виходячи з рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 та Європейського суду з прав людини «Пічкур проти України» від 07.02.2014р.

Оскільки відповідачем не надана оцінка заявам і даним документам позивача, тому належним способом захисту порушених прав буде повторний розгляд.

Вимоги з приводу індексації і компенсації, передчасні так як пенсія ще не призначена.

Маються покликання на постанови Верховного Суду .

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, пенсійний орган подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не звернута увага, що заява та документи скеровані листом, а не як вимагається законодавством особисто чи через представника який має нотаріально засвідчену довіреність.

Отже, документи надані не у відповідності до установленого порядку, що є підставою для відмови (постанова Верховного Суду від 19.04.18 та від 13.02.19).

Окрім того, право на пенсію мають громадяни України. Проте, позивачем паспорта громадянина України ( в копії ) не представлено.

Рішення по суті звернення не приймалось (постанова Верховного Суду України від 06.12.16).

Лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень (постанова Верховного Суду від 21.06.18)

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга є аналогічна відзиву на позовну заяву. Наведено обґрунтування подібні викладеним в мотивувальній частині судового рішення суду першої інстанції.

Звертається увага, що відповідач не повідомив заявника про необхідність надати додатково документи, як вимагається законодавством, а відмову мотивував відсутністю підстав призначити пенсію.

Не можна погодитись, що оскаржувані листи не є рішенням про відмову, з огляду на Резолюцію (77) 31 Комітету Міністрів про захист особи стосовно актів адміністративних органів влади від 28.09.1977р.

Маються покликання на судову практику.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи в апеляційному провадженні проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянкою України, до грудня 1992 року проживала на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 17.12.1992 виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в Державі Ізраїль.

До виїзду на постійне місце проживання в Ізраїль, пенсія позивачу не призначалась.

З метою призначення пенсії за віком, позивачем через представника, який діє на підставі довіреності завіреної нотаріально, 31.05.2018 за вих. № 2773 подано до Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії, в якій просив визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву по суті та направити її за належністю.

13.06.2018 листом №13042/К-11 Пенсійний фонд України направив заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління ПФУ, оскільки до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивач проживав в місті Луцьку, про що повідомив представника позивача.

Листом від 16.07.2018 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для призначення пенсії згідно заяви від 31.05.2018 №2773 з огляду на те, що 28.09.2012 підписано Угоду між Україною та державою Ізраїль про соціальне забезпечення, 22.10.2013 зареєстровано Проект Закону «Про ратифікацію Угоди між Україною та державою Ізраїль про соціальне забезпечення», однак 22.04.2014 проект закону відкликано. На сьогодні питання пенсійного забезпечення між Україною та Ізраїлем залишається не врегульованим, однак ведеться робота з питання щодо виплати пенсій громадянам України, які репатріювалися до Держави Ізраїль.

Також, зазначає, що порядок звернення за призначенням пенсії визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846.

09.08.2018 представники позивача повторно звернулись до Луцького об`єднаного управління ПФУ з особистою заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії, надаючи при цьому документи необхідні для призначення пенсії, а саме: нотаріально засвідчена копія довіреності; нотаріально засвідчена копія ізраїльського посвідчення особи ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія ПІН ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія трудової книжки ОСОБА_1 ; оригінал довідки про заробітну плату з розшифруванням №4 від 15.06.2018 ПАТ «Універмаг «Луцьк» ОСОБА_1; засвідчена належним чином копія листа від 13.06.2018 № 13042/К-11; оригінал апостильованої заяви, що підписана особисто ОСОБА_1 , підпис якого завірений нотаріально, про призначення пенсії за формою. Також зазначили, що за потреби інші документи та/або оригінали доданих до цієї заяви копій документів, необхідних для призначення пенсії будуть надані додатково за вимогою та просили призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, про прийняте рішення сповістити у встановлений законодавством 10-денний термін її представників.

Листом від 23.08.2018 за №9541/02-20-07 Луцьке об`єднане управління ПФУ повторно повідомило позивача про те, що на сьогодні питання пенсійного забезпечення між Україною та Ізраїлем залишається не врегульованим, однак ведеться робота з питання щодо виплати пенсій громадянам України, які репатріювалися до держави Ізраїль.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та скасування рішення Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, викладених у формі повідомлень від 16 липня 2018 року № 7430/02-15 та від 23 серпня 2018 року № 9541/02-20-07. (Зі змісту позовної заяви вбачається, що рішення від 12.07.2018 № 9541/02-20-07 відповідачем не виносилось, а за № 9541/02-20-07 було винесене рішення датоване саме 23.08.2018).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання - пункт 2.22 Порядку.

Відповідно до статті 5 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Статтею 44 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до пункту 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з пунктом 30 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження - пункт 38 Порядку.

Відповідно до пункту 39 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Апеляційний суд також зазначає, що згідно п. 1.5 Порядку передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою. Апеляційний суд звертає увагу, що до відповідача зверталися представники позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності, що підтверджується переліком до заяви.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що позивачем припинено громадянство України, а доказів протилежного відповідачем не надано.

За результатами розгляду заяв позивача від 31.05.2018, 09.08.2018 та доданих до них документів, відповідач не повідомив заявнику про необхідність надання будь-яких оригіналів поданих документів, а також документів, які підтверджують належність ОСОБА_1 до громадянства України та паспорта (або іншого документа, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік), заява не містить повідомлення про те, які документи необхідно подати додатково.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку і з таким погоджується апеляційний суд, що відповідачем не була надана належна оцінка таким заявам та доданим до них документам, в порядку, визначеному розділом IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку. Щодо посилання пенсійного органу лише на зміст Порядку №22-1, то таке не є належним обґрунтуванням для прийняття рішення за результатами розгляду заяви пенсіонера з урахуванням вищевикладених норм.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію, то апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не досліджувалось питання наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за віком, оскільки це питання не було підставою для відмови у призначенні пенсії, а також не було прийнято рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача, а тому підставно зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.03.19 у справі №127/2126/17 (провадження №К/9901/15893/18), від 08.08.19 у справі №426/7157/16-а (провадження №К/9901/16709/18), від 08.08.19 у справі №414/2109/16-а (провадження №К/9901/44259/18).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що неодноразова судова практика Верховного Суду підтверджує право особи на пенсію, незалежно від місця проживання, а звернення по пошті як особи, так і представника є належним (бо подібного не обмежено законом).

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 161/1200/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст виготовлено 11.09.2019