Справа № 200/9369/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 р. Справа№200/9369/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27А, ) про визнання дій протиправними щодо зменшення виплати пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення виплати позивачу пенсії по інвалідності з 01.01.2018 року, а саме де розмір пенсії за віком мав бути 12191,11 грн., а 90% обчислення пенсії по інвалідності становило 11054,66 грн., зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності позивачу з 01.01.2018 року в розмірі 11054,66 грн., зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 30 липня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання на 28 серпня 2019 року. Витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача. Клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено.

20 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.

28 серпня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, зміст якої аналогічний викладеним обставинам у позовній заяві.

28 серпня 2019 року судом відкладено розгляд справи до 17 вересня 2019 року.

У судове засідання, призначене на 17 вересня 2019 року, сторони не з`явились, про дату і місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 12.05.2017 року йому було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно розпорядження відповідача №825372 від 07 липня 2017 року, пенсію за віком позивачу було призначено в розмірі 12191,11 грн., де 90% обчислення пенсії по інвалідності становить 11054,66 грн., проте в зв`язку з тим, що розмір пенсії, що забезпечував максимальну виплату становив 10740 грн., виплата пенсії позивача була обмежена цією сумою.

Вказує, що з січня 2018 року граничний розмір виплати було законодавчо збільшено до суми в 13730 грн., в результаті чого позивач розраховував на збільшення пенсії до розміру 12191,11 грн., проте збільшення пенсійних виплат не відбулось.

Зазначив, що згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач протиправно, в порушення п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та п. 4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зробив перерахунок пенсії яким позивачу зменшив нарахування пенсії з 01.10.2017 року, де розмір пенсії за віком встановлено в розмірі 9030,45 грн., а розмір пенсії за інвалідністю 90% встановлено 8210,06 грн.

Дії відповідача щодо зменшення виплати пенсії по інвалідності протиправними. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Зазначив, що позивач перебуває на обліку управління з 12.06.2017 року. Пенсію по інвалідності обчислено з урахуванням загального страхового стажу 34 роки 05 місяців 25 днів, додатково до стажу зараховано перебування на інвалідності до досягнення пенсійного віку 08 років 09 днів. Розмір пенсії виплати складав станом на 30.09.2017 року: загальний розмір пенсії за віком 12282,95 грн., розмір пенсії по інвалідності (відсоток для обчислення пенсії по інвалідності - 90%) 11 054,66 грн. Граничний розмір пенсії було встановлено на законодавчому рівні 10740 грн. з 01.10.2017 року проведено масовий перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 03.10.2017 року №2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про підвищення пенсії» з використанням показника середньої заробітної плати 3764,40 грн., показника вартості одного року страхового стажу 1%. Після перерахунку розмір пенсії за віком склав 9122,29 грн., розмір пенсії по інвалідності 8210,06 грн. Доплата до раніше встановленого розміру (до 10 740 грн.) 2529,94 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України (паспорт НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 26 жовтня 1995 року), є особою з інвалідністю 2 групи (виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №092072, видана 29.05.2018 року) є пенсіонером по інвалідності (посвідчення № НОМЕР_1 ).

Відповідач Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Встановлено, що відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності з 07.07.2017 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове Державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року в розмірі 12282,95 грн. (за віком), враховуючи розмір пенсії по інвалідності 90% - розмір пенсії по інвалідності склав 11 054,66 грн.

У зв`язку із набранням чинності з 01.01.2017 року Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI розмір пенсії позивача обмежено до 10 740 гривень.

З 01.10.2017 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 року, пенсію ОСОБА_1 перераховано із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, в результаті чого розмір пенсії за віком позивача було зменшено до 9030,45 грн., розмір пенсії по інвалідності (90%) 8210,06 грн., а оскільки розмір пенсії позивача в результаті перерахунку було зменшено, то відповідач призначив пенсію позивачу в раніше встановленому та обмеженому розмірі, а саме 10 740 гривень.

Разом з тим, з 01.01.2018 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність - 13730,00 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач 21 травня 2019 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної йому пенсії та здійснювати її виплату на рівні не нижче попередньо призначеної, а саме в розмірі 11054,66 грн.

Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.05.2019 року №749/К-08-01-01 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви.

У листі зазначається, що якщо розмір пенсії після перерахунку з 01.10.2017 року, (розмір пенсії за віком - 9122,29 грн., розмір пенсії по інвалідності - 8210,06 грн.) менше розміру пенсії до виплати (10740,00 грн.) доплата до розміру пенсії формується до розміру пенсії до виплати (10740,00 грн.). Враховуючи зазначене, розмір пенсійної виплати позивача 01.10.2017 року залишився незмінним (встановлено доплату до попереднього розміру пенсії в розмірі 1824,06 грн.).

З 06.04.2018 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням з роботи на підставі особистої заяви позивача від 30.10.2018 року, розмір пенсії склав 10740 грн., де розмір пенсії за віком 9132,09 грн., розмір пенсії по інвалідності 8218,88 грн., доплата до встановленого розміру (10740,00 грн.) 2521,12 грн.

З 01.12.2018 року після проведеного перерахунку у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсії склав 10740 грн., де розмір пенсії за віком 9135,24 грн., розмір пенсії по інвалідності 8221,72 грн., доплата до встановленого розміру (10740,00 грн.) 2518,28 грн.

З 01.03.2019 року після проведення індексації пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України розмір пенсії склав 10740 грн., де розмір пенсії за віком 10670,42 грн., розмір пенсії по інвалідності 9603,38 грн., доплата до встановленого розміру (10740,00 грн.) 1136,62 грн.

Додатково зазначено, що пенсію призначено у відповідності до чинного законодавства на підставі документів, наявних у пенсійній справі. Права позивача не порушені після осучаснення пенсій, оскільки розмір пенсії не став меншим, ніж той, що платився до осучаснення .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

11.10.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону №1058-ІV.

Відповідно до положень п.4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

На виконання вказаної норми законодавства відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, та в результаті розмір пенсії за віком позивача було зменшено до 9122,29 грн., розмір пенсії по інвалідності 2529,94 грн., який в свою чергу став меншим ніж попередньо встановлений позивачу, у зв`язку з чим, відповідач залишив незмінним розмір пенсії позивача в розмірі 10740,00 грн., який йому було встановлено в результаті виконання Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI щодо обмеження розміру пенсії.

При цьому відповідачем не було враховано, що на момент призначення позивачу пенсії за віком її розмір складав 12282,95 грн., розмір пенсії по інвалідності 11 054,66 грн. і лише в силу встановлених законодавством тимчасових обмежень щодо розміру пенсії її розмір було зменшено до 10740,00 грн.

Більше того, з 01.01.2018 року обмеження максимального розміру пенсії було зменшено та встановлено на рівні 13730,00 грн., що значно перевищує розмір встановленої позивачу суми пенсії по інвалідності на момент призначення, а саме 11054,66 грн.

Відповідно до п. 4 прикінцевих положень Закону в разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, на переконання суду, провівши перерахунок пенсії позивачу, розмір якої внаслідок перерахунку зменшився, враховуючи збільшення граничного розміру пенсії з 01.01.2018 року до 13730,00 грн., відповідачу слід було повернути виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності позивачу в розмірі 11054,66 грн., оскільки вказана сума з 01.01.2018 року жодним нормами законодавства не обмежується.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Moskal v. Poland"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Lelas v. Croatia"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Pincova and Pine v. the Czech Republic", "Gashi v. Croatia", "Trgo v. Croatia").

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки після здійснення перерахунку пенсії позивача, розмір пенсії було зменшено, то відповідач протиправно не повернув виплату позивачу раніше призначеної пенсії в сумі 11054,66 грн. з 01.01.2018 року, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Суд звертає увагу позивача, що на час розгляду справи ним не надано обгрунтованих доказів та не наведено обставин, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС судові витрати щодо судового збору не розподіляються.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 14 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених Позивачем витрат на правничу допомогу до позову було надано договір про надання професійної правничої допомоги від 19 липня 2019 року №3340, укладений між Адвокатським об`єднанням «Перша колегія адвокатів» в особі голови об`єднання Калініченко А.В. та Позивачем ОСОБА_1 , договір про надання професійної правничої допомоги від 10 квітня 2019 року №3202, укладений між Адвокатським об`єднанням «Перша колегія адвокатів» в особі голови об`єднання Калініченко А.В. та Позивачем Киреєвим ОСОБА_2 , довіреність №003335 від 15.07.2019 року про надання повноважень адвокату Махортовій Ельвірі Олександрівні за договорами, які укладені з Колегією від імені голови Колегії, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії №2439 від 05.10.2007 року, ордер про надання правової допомоги Позивачу серії АН № 1001422 від 22.07.2019 року, акт виконаних робіт та фактичних витрат №3202 з відображенням вартості години за певний вид послуги та часу виконання процесуальних дій, акт виконаних робіт та фактичних витрат №3340 з відображенням вартості години за певний вид послуги та часу виконання процесуальних дій, квитанцію №0.0..1 відділення АТ КБ «Приватбанк» із зазначенням платежу «договір №3202 від 10.04.2019», платник ОСОБА_1 , дата операції 23.05.2019 року, на суму 300,00 грн, квитанцію №0.0..1 відділення АТ КБ «Приватбанк» із зазначенням платежу «договір №3202 від 10.04.2019», платник ОСОБА_1 , дата операції 03.05.2019 року, на суму 500,00 грн., квитанцію №0.0..1 відділення АТ КБ «Приватбанк» із зазначенням платежу «договір №3340 від 19.07.2019», платник ОСОБА_1 , дата операції 22.07.2019 року, на суму 1500,00 грн.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд України у постанові від 01.10.2002 № 36/63 визначив умови, за яких стороні сплачуться судові витрати за участь адвоката при розгляді справи, а саме: кошти сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались; їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи всі зазначені обставини суд дійшов висновку стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2300,00 грн. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27А, ) про визнання дій протиправними щодо зменшення виплати пенсії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо зменшення раніше призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27А, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2018 року пенсії по інвалідності в розмірі 11054,66 грн. (одинадцять тисяч п`ятдесят чотири) гривні 66 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2300 (дві тисячі триста) гривень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 17 вересня 2019 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 17 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова