Справа № 560/1524/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1524/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

11 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20 грудня 2018 року про відмову ОСОБА_1 у врахуванні до стажу роботи судді строкової військової служби в розмірі 2 роки 1 місяць 2 дні та обчислення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітку судді протиправними та зобов`язати відповідача провести ОСОБА_1 , перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням проведених виплат з часу звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що до стажу роботи позивача на посаді судді слід зарахувати календарний період проходження строкової військової служби 2 роки 1 місяць 2 дні, який в свою чергу дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру з часу звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що з 14 жовтня 2016 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 86% суддівської винагороди. За документами пенсійної справи позивача стаж судді становить 23 роки 8 місяців 25 днів. При цьому, положення статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не визначають можливості зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду строкової військової служби. Також вказав, що щомісячне довічне грошове утримання обчислено відповідно до чинного законодавства.

В силу положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням № 11 від 25 грудня 1992 року 14 сесії Хмельницької обласної ради народних депутатів ХХІ скликання Намистюка Василя Павловича обрано народним суддею Волочиського районного суду Хмельницької області і на підставі наказу № 3 від 19 січня 1993 року начальника управління юстиції Хмельницької обласної державної адміністрації з 20 січня 1993 року працював суддею Волочиського районного суду Хмельницької області.

Постановою Верховної Ради України № 731-ІV від 17 квітня 2003 року обраний суддею Волочиського районного суду Хмельницької області безстроково.

Постановою Верховної ради України від 22 вересня 2016 року № 1600 відповідно до пунктів 2, 3, та 9 частини 5 статті 126 Конституції України ОСОБА_1 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви у відставку.

Наказом в.о. голови Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2016 року № 165/7.4/2016 ОСОБА_1 виключено зі складу Волочиського районного суду Хмельницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку з 13 жовтня 2016 року.

Після звільнення з посади судді 14 жовтня 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

Відповідно до повідомлення управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області № 8162/03 від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати судді, виходячи з 23 повних років стажу на посаді судді. Також зазначено, що загальний стаж складає 37 років 6 місяців 9 днів, у тому числі на посаді судді - 23 повних років.

Згідно з трудовою книжкою та військовим квитком ОСОБА_1 позивач в період з 06 квітня 1981 року по 07 травня 1983 року (2 роки 1 місяць 2 дні) проходив строкову військову службу.

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 грудня 2018 року № 361, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, станом на 04 грудня 2018 року, суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 47574,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 26430,00 грн, доплата за вислугу років - 18501,00 грн, доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 2643,00 грн.

ОСОБА_1 18 грудня 2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 17 грудня 2018 № 361.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 20 грудня 2018 року № 2779/Н-8 повідомило позивача, що щомісячне довічне грошове утримання обчислено відповідно до чинного законодавства. Зазначено, що стаж роботи на посаді судді становить 23 роки, тому, щомісячне довічне грошове утримання обчислено в розмірі 86% суддівської винагороди. Підстави для обчислення щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням до стажу судді періоду проходження строкової військової служби відсутні.

Зазначено, що з 01 січня 2019 року з урахуванням довідки, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 17 грудня 2018 № 361, позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р та положення пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (із змінами).

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 116 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з частиною 1 статті 137 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Отже, наведеною нормою права, яка була чинна на час звернення позивача за призначенням щомісячного довічного грошового утримання, не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді половини періоду навчання у вищому навчальному закладі.

Разом з тим, у період роботи позивача на посаді судді, зокрема, з 3 серпня 2010 року до 30 вересня 2016 року чинним був Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до пункту 11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 обрано на посаду судді до набрання чинності Законом України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку з чим під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування спірних періодів до суддівського стажу, підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час призначення позивача на посаду судді.

Про необхідність застосування саме такого порядку визначення суддівського стажу свідчать також і наступні зміни, внесені до Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, Законом України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя", яким пункт 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII "Про статус суддів", в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865" доповнено пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", чинної на час перебування позивача на посаді судді, абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, діяв указ Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" із змінами і доповненнями, внесеними указом Президента України від 14 листопада 1995 року № 1038/95, відповідно до абзацу 2 пункту 1 якого, встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, чинним на час призначення позивача суддею, передбачалося безумовне зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби у випадку роботи особи на посаді судді не менш як 10 років.

Аналогічні висновки щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлені Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №127/20301/17, від 02 квітня 2019 року у справі №607/8578/17.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що для визначення розміру довічного грошового утримання повинен враховуватися лише спеціальний стаж на посаді судді, визначений статтею 137 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", оскільки позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період військової служби, і такий сукупний стаж впливає не лише на саме право на призначення довічного грошового утримання, але і на його розмір.

Крім того, за приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з статтею 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 визначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів, схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, термін повноважень суддів, їх незалежність, безпеку, відповідну винагороду, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Наведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, згідно з якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно з пунктом 54 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року на 1098 засіданні заступників міністрів, оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

Наведене свідчить про те, що щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно відмовлено листом № 2779/Н-8 від 20 грудня 2018 року у зарахуванні до стажу судді ОСОБА_1 періоду проходження військової строкової служби з 06 квітня 1981 року по 07 травня 1983 року.

Стосовно проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

З матеріалів справи встановлено, що довічне грошове утримання судді у відставці призначено позивачу 14 жовтня 2016 року, а предметом спірних правовідносин виступало визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та як наслідок, фактична можливість проведення перерахунку останнього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що до стажу роботи позивача на посаді судді слід зарахувати календарний період проходження строкової військової служби 2 роки 1 місяць 2 дні, який в свою чергу дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру з часу звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.