Справа № 460/380/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2019 року м. Рівне №460/380/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Мороза Д.Ю., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представник Кузьмарук О.С.,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської митниці ДФС
про визнання протиправними та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Рівненської митниці ДФС (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень.

Позивач просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09.01.2019 №UA204000/2019/000060/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00059.

Позов обґрунтовано тим, що контролюючий орган безпідставно застосував резервний метод визначення митної товару, не зважаючи на те, що декларантом було надано усі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни імпортованого товару.

Ухвалою від 25.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

12.03.2019 (у межах встановленого судом строку) Рівненською митницею ДФС подано відзив на адміністративний позов. В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що декларантом до митного оформлення не було подано жодного документа, який би засвідчив продаж транспортного засобу громадянам України нерезидентом. Враховуючи ці обставини, а також факт ненадання декларантом документів, згідно з вказаним у вимозі органу доходів і зборів переліком, у відповідача були достатні підстави для висновку про подання неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу.

Ухвалою суду від 20.05.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 14.06.2019 суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик та допит в судовому засіданні як свідка ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 02.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та суду пояснив, що ОСОБА_3 для ОСОБА_1 у Німеччині було придбано легковий автомобіль, який був у використанні. З метою провадження митних формальностей декларантом було подано відповідачу митну декларацію з усіма належними документами. Жодних розбіжностей чи неточностей подані документи не містили.

Проте, відповідачем протиправно, в порушення вимог статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним (резервним) методом. Внаслідок цього прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Вказав, що наявна у митного органу інформація про вартість імпортованого транспортного засобу у сумі 5350,00 євро є нічим іншим, як необґрунтованим припущенням, яке базується на числових показниках,зазначених при спрацюванні автоматизованої системи управління ризиками (АСАУР). При цьому, профіль ризику внесено до АСАУР на рівні вартості, яка визначена електронним довідником SuperSchwacke, як мінімальна ціна реалізації аналогічних автомобілів. Відмова у застосуванні основного методу визначення митної вартості не повинна базуватися на профілях ризику, які використовуються виключно для порівняння, та не можуть бути використані для зміни митної вартості.

Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснив, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони наділені повноваженнями витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості.

Зазначив, що у даному випадку жодним документом не підтверджено фактурної вартості товару.

Звернув увагу суду на те, що надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05.01.2019 декларантом позивача, ТОВ «ПЕЛІКАН-ПРО», оформлено та подано відповідачу митну декларацію №UA204010/2019/200387, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар: легковий автомобіль, що був у використанні, марки «SКODA», модель «OКTAVIA», ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , номер двигуна (тип) н/ НОМЕР_2 , код УКТЗЕД 87033290, країна відправлення/експорту Німеччина, загальною вартістю 115514,95грн., за методом визначення митної вартості 1 (а.а.с.32-33).

Для митного оформлення відповідачу було подано разом з митною декларацією наступні документи: договір купівлі-продажу від 18.12.2018, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів від 20.12.2018 № 205010/2018/118655, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 15.03.2013 НОМЕР_3 , висновок про якісні характеристики товару від 29.12.2018, договір про надання послуг митного брокера від 20.12.2018, паспортні документи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.а.с.18, 47-49).

Додатково на вимогу відповідача декларантом позивача листами від 09.01.2019 №169 та №171 було надано копію сервісної книжки та повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть, висловлено прохання прийняти рішення без врахування термінів, передбачених ст.53 Митного кодексу України.

Зазначені обставини визнані сторонами та не потребують доказування.

09.01.2019 Рівненською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204010/2019/000060/2 за митною декларацією №UA204010/2019/200387. Цим рішенням митну вартість легкового автомобіля, що був у використанні, марки «SКODA», модель «OКTAVIA», ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , було збільшено з 3700,00 EUR до 5350,00 EUR (а.а.с.14-15).

Згідно з вказаним рішенням, митна вартість товару визначена за резервним (шостим) методом (ст.64 Митного кодексу України). Крім того в рішенні послідовно зазначено, чому не може бути застосований жодний з основних методів визначення митної вартості товару.

Зокрема, перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням додаткових документів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України. Другий - п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості, згідно із методами 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України).

Митну вартість товару визначено на підставі інформації згідно з витягом з електронного довідника SuperSchwacke 01/2019 5350 EUR, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті становить 167028,37грн.

При цьому, для визначення митної вартості оцінюваного товару використовується найменша вартість із альтернативних згідно з наявною у митниці інформацією.

09.01.2019 Рівненською митницею ДФС відповідно сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00059, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204010/2019/200387 (а.а.с.16-17).

Як зазначено у вказаній картці відмови, причиною формування цього документа є наступні обставини: митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 28.12.2018 №UA204010/2019/000060/2 відповідно до вимог розділу ІІІ (статті 49-66) Митного кодексу України.

Надалі випуск легкового автомобіля, що був у використанні, марки «SКODA», модель «OКTAVIA», ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , було здійснено за митною декларацією від 14.01.2019 №UA204010/2019/201020, з врахуванням ч.7 ст.55 Митного кодексу України (а.а.с.34-35).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 - далі Митний кодекс України).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно з частиною 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Під час розгляду справи судом встановлено невідповідність фактичних обставин щодо придбання заявленого до митного оформлення транспортного засобу, про які стверджує позивач, відомостям, що містяться у наданих для такого оформлення документах.

Так, як стверджував представник позивача Свердликом О.М. було придбано транспортний засіб для позивача, ОСОБА_1

Дійсно, згідно з довіреністю від 20.12.2018, вчиненою у м.Рівному, ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_3 купити за її кошти на її ім`я за ціну та на умовах за його розсудом автомобіль любої марки, перегнати вказаний транспортний засіб за місцем її проживання, розмитнити його, зареєструвати у відповідному Територіальному сервісному центрі чи спеціально уповноваженому підрозділі Національної поліції України, виготовити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та інші необхідні документи, отримати їх (а.с.38).

Поряд з цим, 18.12.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу б/н, згідно з яким перший є продавцем, а друга покупцем атомобіля марки «SКODA», модель «OКTAVIA», ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 . Договір укладено у місті Леверкузені (Федеративна Республіка Німеччина) (а.с.18).

Згідно з актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів від 20.12.2018 № 205010/2018/118655, атомобіля марки «SКODA», модель «OКTAVIA», ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 було оглянуто на митному посту «Ягодин» Волинської митниці. Тобто, зазначений транспортний засіб перетнув кордон України 20.12.2018.

У митній декларації від 05.01.2019 №UA204010/2019/200387 у графі 8 «Одержувач» зазначений ОСОБА_3 .

Відповідно до п.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, завтердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2012за №1372/21684 (далі Порядок №651), одержувач - зазначена в транспортному документі особа, якій перевізник згідно з транспортними документами або за дорученням відправника (відправник, що доставляє товари самостійно, не користуючись послугами перевізника) має передати товари.

Зважаючи на те, що 18.12.2018 у м.Леверкузен ОСОБА_3 продав транспортний засіб ОСОБА_1 , остання повинна зазначатися у митній декларації від 05.01.2019 №UA204010/2019/200387 як одержувач зазначеного автомобіля.

Крім того, надання ОСОБА_1 20.12.2018 (після вчинення 18.12.2018 договору купівлі-продажу) довіреності ОСОБА_3 на купівлю транспортного засобу ставить під сумнів факт укладення вказаного договору.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджується відсутність логічної послідовності подій щодо уповноваження позивачем ОСОБА_3 на придбання автомобіля та наступного придбання, продажу, перевезення через митний кордон України та митного оформлення обумовленого транспортного засобу.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 зазначені суперечності усунуто не було.

Наведена інформація дає підстави для сумніву в достовірності фактів, викладених позивачем у адміністративному позові.

Крім того, суд зазначає, що в порушення вимог ч.2 ст.53 Митного кодексу України, Порядку№651 декларантом не було надано жодного документа на підтвердження продажу обумовленого транспортного засобу нерезидентом громадянам України ( ОСОБА_3 або ОСОБА_1 ).

Зазначений договір купівлі-продажу від 18.12.2018 не може вважатися зовнішньоекономічним договором (контрактом) або документом, який його замінює, у розумінні ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Отже, суд дійшов висновку про те, що фактурну вартість транспортного засобу та відповідно - митну, не підтверджено належними документальними даними, що піддаються обчисленню, як це передбачено ч.2 ст.52 Митного кодексу України.

Системний аналіз вищенаведених норм вказує на те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивача митної вартості імпортованого в Україну транспортного засобу було перевірено надані до митної декларації від 05.01.2019 №UA204010/2019/200387 документи та встановлено наявність у них розбіжностей, що слугувало підставою для направлення декларанту електронного повідомлення про надання додаткових документів на підтвердження складових числового значення заявленої митної вартості та надалі, у зв`язку з ненаданням таких документів, - підставою для прийняття спірних рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

За змістом ч.ч. 2-6 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до спірного рішення про коригування митної вартості, за результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (відповідно до положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 Митного кодексу України, інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до положень ст.64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості використана найменша вартість із альтернативних, згідно з інформацією, наявною у митниці.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході судового розгляду справи відповідач належними та допустимими доказами підтвердив правомірність своїх рішень у спірних правовідносинах.

Позивач ні під час митного оформлення, ні до судової справи не надав належних та достовірних доказів на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а відтак суд вважає, що доводи позивача не спростовують правомірності спірних рішення та картки відмови митниці та не дають суду підстав для їх скасування. Відтак, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Рівненської митниці ДФС (вул.Соборна, 104, м.Рівне, 33028, ) про визнання протиправними та скасування рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 серпня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.