Справа № 826/17803/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 вересня 2019 року № 826/17803/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту призначення, а саме з 05.08.2018 року, з зарахуванням до стажу кожного року за періоди з 27.12.1985 р. по 17.02.1985 р., з 25.03.1986 р. по 21.06.1991 р., з 21.06.1991 р. по 18.07.1992 р., з 20.07.1992 р. по 31.05.1995 р., з 01.06.1995 р. по 30.07.1999 р., з 02.08.1999 р. по 29.12.2001 р за півтора роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з приводу перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі, при цьому долучивши копію трудової книжки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 12.11.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/17803/18, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну та наявні у нього докази, що стосуються спору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що необхідною умовою зарахування пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року, відповідально до статті 5 Указу Президії Союзу РСР від 10.02.1960 Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є укладення строкового трудового договору. А тому, оскільки такий договір позивачем не надано, підстави для задоволення його позовних вимог відсутні.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що для здійснення пільгового обчислення стажу роботи надання письмового договору не є обов`язковим, а тому доводи відповідача вважає необґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 05.08.2018 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19.09.2018 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням перерахувати пенсію з застосуванням кратності стажу та заробітку на Крайній півночі.

Листом від 09.10.2018 року відповідач повідомив про те, що пільгове обчислення страхового стажу при розрахункові розміру пенсії позивача не проводилися, оскільки відсутні письмові трудові договори.

З такими діями позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси, оскільки відповідно до записів у трудовій книжці, а також відповідно до архівної довідки №С-3272 від 22.08.2018 року та довідки №02 від 10.07.2018 року позивач працював в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у зв`язку з чим і звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно п.5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991.

Згідно підпункту б пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Підпункт д пункту 5 Указу Президії СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачає, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС №520/П-28 від 16.12.1967, пільги, передбачені ст.ст.1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надавалися незалежно від наявності письмового трудового договору.

Пільги, передбачені ст.5 зазначеного Указу, зокрема, щодо пільгового обчислення стажу, надавалися при умові укладення строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

Таким чином, на працівників, які працювали у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені п.5 Указу від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності), лише за наявності укладеного строкового трудового договору про роботу в цих районах.

Отже, пільгове обчислення стажу роботи проводиться саме на підставі такого строкового трудового договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі №21-5880а15 від 06.04.2016.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що правові підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі та в прирівняних до них місцевостях є відсутніми, оскільки документи, подані позивачем до управління Пенсійного фонду підтверджують лише тривалість його роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Проте, в них немає будь-яких посилань на те, що на той час мало місце укладення трудового договору, що визначало б право позивача на користування пільгами по обчисленню страхового стажу при призначенні пенсії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, слід відмовити повністю.

Відповідно до положень чч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 код ІНН 2) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур