Справа № 640/6903/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 вересня 2019 року № 640/6903/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач»
доДержавної фіскальної служби України
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, у якому просило суд, з урахуванням уточнень:

- визнати протиправними дії Комісії центрального рівня Державної фіскальної служби при прийнятті рішення від 22 березня 2019 року №1117712/40044682 у відмові Товариству з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» у реєстрації податкової накладної №42 від 14 лютого 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправними дії Комісії Державної фіскальної служби з розгляду скарг при прийнятті рішення від 08 квітня 2019 року №20191/40044682/2 про залишення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» без задоволення та залишення рішення Комісії ДФС від 22 березня 2019 року №1117712/40044682 без змін;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії центрального рівня ДФС від 22 березня 2019 року №1117712/40044682;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ДФС з питань розгляду скарг від 08 квітня 2019 року №20191/40044682/2;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №42 від 14 лютого 2019 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» та днем реєстрації вважати день її прийняття - 28 лютого 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем з порушенням норм, зокрема, Податкового кодексу України, у зв`язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на що податкова накладна підлягає реєстрації в ЄРПН.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У серпні 2018 року ТОВ «Газенергопостач» уклало із Постачальником - ТОВ «Статус- Трейд» (, іпн. 54) господарські Договори поставки №ДГ- КАР-СТН-00481 від 29 серпня 2018 року та №ДГ-КАР-СТ-00487 від 30 серпня 2018 року, на підставі яких позивач придбав Товар карбамід, марки Б. код товару згідно УКТ ЗГД - .

У продовж періоду з серпня 2018 року по 13 лютого 2019 року (включно) при здійсненні господарської діяльності у позивача на орендованому складі за адресою: м. Черкаси, вул. Перщотравнева, 72 утворилися залишки Товару в кількості 10947,990т., в тому числі 10544,790т карбаміду марки Б насипом, який за давністю зберігання підлягав оновленню (обміну).

Залишок Товару на складі за адресою: м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72, в кількості 10544,790т передавався позивачем на ТОВ «Статус-Трейд» за господарською операцією по ПН №42 від 14 лютого 2019 року при виконанні умов Договору міни № СТ/КАР-14/02 від 14 лютого 2019 року, укладеного між позивачем - ТОВ «Газенергопостач» (Сторона 1) та ТОВ «Статус-Трейд» (Сторона 2).

Умовами Договору міни №СТ/КАР-14/02 від 14 лютого 2019 року визначено, що позивач - ТОВ «Газенергопостач» (Сторона 1) зобов`язується у строк, зазначений у відповідній специфікації з індексом ГЕП, передати у власність ТОВ «Статус-Трейд» (Сторона 2) майно (надалі іменується «Товар 1»), а Сторона 2 зобов`язується у строк, зазначений у відповідній специфікації з індексом СТ, взамін передати у власність Стороні 1 майно (надалі іменується «Товар 2» відповідно до умов специфікації (п.1.1). Кількість, ціна, вартість Товару для передачі, місцезнаходження, пакування, якість товарів, строки передачі та повернення товарів, які підлягають обміну за цим Договором, визначаються у відповідній специфікації до цього Договору (п.1.2). Будучи Стороною цього Договору, кожна із Сторін є Продавцем того товару, який вона передає в обмін, і Покупцем товару, який вона одержує взамін (п.1.3). Передання Товарів за цим Договором здійснюється на умовах, визначених відповідною Специфікацією відповідно до умов інкотермс 2010 Правила МТІІ з використанням термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі (п.1.4). Специфікація - є невід`ємною частиною цього Договору та діє протягом дії Договору.

Відповідно до умов п.1. п.З Специфікації №1-ГЕП від 14 лютого 2019 року, позивач (Сторона 1) передає (поставляє) Товар 1 ТОВ «Статус Трейд» (Сторона 2) на умовах поставки EXW: за адресою: м. Черкаси, вул. Першотравнева , 72.

Згідно Правил умов поставки EXW Інкотермс 2010 - «Франко завод» (Франко- склад), означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах підприємства чи в іншому зазначеному місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі, магазині і т.п.). Продавець не відповідає ні за навантаження товару на транспортний засіб, наданий покупцем. Згідно базису поставки EXW покупець несе всі види ризику і всі витрати по переміщенню товару з території продавця до зазначеного місця призначення.

При виконанні умов Договору міни № СТ/КАР-14/02 від 14 лютого 2019 року та Специфікації №1 - ГЕП від 14 лютого 2019 року позивач (Сторона 1) на умовах поставки товару EXW: на орендованому складі за адресою: м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72 передав на TOB «Статус-Трейд» (Стороні 2) Товар - карбамід марки Б насипом 10544,790т., вартістю 112830307,48 грн. (ПДВ-1880551,25 грн.).

Товар 1 передавався для обміну на Товар 2 - 10544,790 тон, карбаміду, з яких:

- 1084,80 тон карбаміду марки Б в упаковках біг-бег/800кг. вартістю 11 878 560,00 грн. (з ПДВ), що знаходиться на складі ПАТ «Украгро НПК» за адресою: Полтавська обл., Чутівський район, с. Нова Кочубеївка, вул. Матросова, 38 (згідно Специфікацій № І-CT від 14 лютого 2019 року до Договору міни № 7 А'. Р-1 -і/02 від 14 лютого 2019 року);

- 9459,990т. карбаміду насипом, вартістю 101 222 839,00 грн., що знаходиться на складі ПАТ «Азот» за адресою: м. Черкаси, вул. Першотравнева, 72 (згідно Специфікацій № 2-СТ від 14 лютого 2019 року до Договору міни № СТ/КА Р-14/02 від 14 лютого 2019 року).

Враховуючи вимоги зазначених вище норм податкового законодавства, з урахуванням їх застосування до умов Договору міни №СТ/КАР-14/02 від 14 лютого 2019 року у позивача (Сторона 1 - Продавця), як у платник ПДВ за операцією передачі Товару, виникло податкове зобов`язання з ПДВ в сумі 18805051,25 грн. та обов`язок надати TOB «Статус-Трейд» податкову накладну на суму 112830307,48 грн. (ПДВ-1880551,25 грн.) по товару 10544,790 топ карбаміду марки Б.

Таким чином, позивач сформував ПН №42 від 14 лютого 2019 року на TOB «Статус-Трейд» (Покупця, ) по товару 10544,790 тон карбаміду, марки Б, код товару згідно УКТ ЗЕД - на суму 2830307,49 грн., в тому числі ПДВ - 18805051,25 грн., реєстрацію якої було зупинено.

Для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної Товариством направлено до ДФС повідомлення з поясненнями та копіями документів, що підтверджують реальність поставки товару, зазначеного у податковій накладній. Проте, рішенням комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - «Комісія ДФС») №1117712/40044682 від 22 березня 2019 року (далі «Рішення») відмовлено у реєстрації податкової накладної №42 від 14 лютого 2019 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням 30 березня 2019 року товариством подано до ДФС України скаргу.

За наслідком розгляду скарги 08 квітня 2019 року Комісією з питань розгляду скарг прийнято рішення №20191/40044682/2, відповідно до якого скаргу TOB «Газенергопостач» залишено без задоволення, а рішення ДФС України №1117712/40044682 від 22 березня 2019 року - без змін.

За наведених обставин позивач вважає рішення контролюючого органу протиправним та таким, що порушує його права платника податків, а тому звернувся до суду за їх захистом.

При вирішенні даного спору по суті, суд виходить з такого.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

У розумінні підпунктів 14.1.60 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, є Державна фіскальна служба України.

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).

Аналогічні норми містяться і у пункті 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно якого реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається зі змісту квитанції від 28 лютого 2019 року №1 до податкової накладної, контролюючим органом було сформовано висновки, що ПН/РК відповідають вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Водночас, у вищевказаній квитанції фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Фактично фіскальним органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, не вказано у зазначених квитанціях конкретного переліку документів, які, на думку контролюючого органу, необхідно надати.

У свою чергу, відповідно до підпункту 201.16.2. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту (підпункт 201.16.3 пункт 201.16. статті 201 Податкового кодексу України).

Позивачем в порядку, визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, подано повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено, до якого на підтвердження реальності здійснення операцій було додано необхідні документи.

Абзацом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» (далі - Постанова № 190) передбачено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з абзацом 2 Постанови №190, підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Суд зауважує, що не зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄДПН або відмову в такій реєстрації прийнято рішення про відмову у реєстрації.

За таких обставин, приймаючи до уваги необґрунтованість оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для їх скасування.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкову накладну від 14 лютого 2019 року №42 та з урахуванням повноважень відповідача, наведених вище, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: за) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Приписами пункту 20 Порядку № 1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункті 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Суд вважає, що в даному випадку, зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану позивачем податкову накладну від 14 лютого 2019 року №42 є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд враховує, що чинним законодавством покладено на комісію ДФС обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ДФС зареєструвати податкову накладну від 14 лютого 2019 року №42 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за поданим адміністративним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, підлягають задоволенню і інші позовні вимоги, з огляду на те, що під час розгляду скарги позивача комісією ДФС з розгляду скарг не враховано доводів позивача та наданих ним документів.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242 - 246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» задовольнити.

Визнати протиправними дії Комісії центрального рівня Державної фіскальної служби при прийнятті рішення від 22 березня 2019 року №1117712/40044682 у відмові Товариству з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» у реєстрації податкової накладної №42 від 14 лютого 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнати протиправними дії Комісії Державної фіскальної служби з розгляду скарг при прийнятті рішення від 08 квітня 2019 року №20191/40044682/2 про залишення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» без задоволення та залишення рішення Комісії ДФС від 22 березня 2019 року №1117712/40044682 без змін.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії центрального рівня ДФС від 22 березня 2019 року №1117712/40044682.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ДФС з питань розгляду скарг від 08 квітня 2019 року №20191/40044682/2.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №42 від 14 лютого 2019 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» та днем реєстрації вважати день її прийняття - 28 лютого 2019 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газенергопостач» (01024, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 23Б, корпус В, кабінет 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 9605,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко