Справа № 140/704/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6845/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

за участю представника позивача Сахарчука А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №140/704/19 (головуючий суддя Денисюк Р.С., проголошене о 16:35 год. у м. Луцьк, повний текст складений 20.05.2019р.) за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Волинській області звернулося в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій» в якому просить суд стягнути з банківських рахунків відповідача в дохід державного бюджету податковий борг на суму 603672,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач є платником податків і зборів, передбачених статтями 9, 10 Податкового кодексу України. Проте відповідач всупереч вимогам статей 16, 36 ПК України свої зобов`язання щодо сплати податків та інших обов`язкових платежів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла податкова заборгованість з податку на прибуток на суму 34876,00 грн., з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 9315,84 грн., із земельного податку з юридичних осіб на суму 544742,10 грн., з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 14455,08 грн. та з податку по надходженню викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення на суму 283,07 грн., всього на загальну суму 603672,09 грн. Позивачем, в установлені законом строки, вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак такі не призвели до погашення податкового боргу відповідачем. У зв`язку з наведеним позивач просив задовольнити позовні вимоги щодо стягнення вказаної вище суми податкового боргу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року позов задоволено повністю. Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій» в банках, обслуговуючих платника податків, на користь держави податковий борг в розмірі 603672,09 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним з неправильним застосуванням норм матеріального права, та невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Доводи апелянта зводяться до того, що ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» має спеціальний правовий статус як підприємство, яке перебуває в процедурі банкрутства. В зв`язку з тим, що 22.10.2009 року Господарським судом Волинської області винесена ухвала про порушення провадження в справі №7/98-Б про банкрутство товариства, а 28.02.2017 року постановою цього суду в справі №7/98-Б ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура строком на 12 місяців, тому податковий орган зобов`язаний був подати заяву про визнання кредиторських вимог, які повинні охоплювати податковий борг товариства 2017 року. Зазначає апелянт, що частина заявленої податкової заборгованості товариства виникла до прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 9315,84 грн. виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією № від 17.02.2017 року та борг із земельного податку з юридичних осіб в сумі 218339,01 грн. виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією № від 17.02.2017. Відтак, вимогу про стягнення податкового боргу в сумі 227654,84 грн. позивач мав право заявити в межах ліквідаційної процедури ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення відомостей про визнання банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Щодо решти суми податкового боргу в сумі 376017,24 грн. апелянт зазначає, що 08.08.2017 року ухвалою Господарського суду Волинської області затверджено план санації боржника - ТзОВ «Завод будівельних конструкцій», пунктом 7.2 якого передбачено, що поточна кредиторська заборгованість боржника підлягає розстрочці на три роки. Відтак, позивач має право заявити свої кредиторські вимоги до відповідача, як такі, що виникли після порушення про банкрутство боржника в процедурі санації, до керуючого санацією та Господарського суду Волинської області в межах справи №7/98-Б про банкрутство відповідача. Вказаних обставин, на думку апелянта, судом першої інстанції враховано не було. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що постановою Господарського суду Волинської області від 28.02.2017 у справі №7/98-Б ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру 24.04.2017 контролюючим органом подана заява про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів боржника ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» кредиторських вимог по податкових деклараціях з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості № від 17.02.2017 та з земельного податку з юридичних осіб № від 17.02.2017, де був врахований податковий борг, який виник до вищевказаної дати. Однак строки сплати даних видів податків мають деякі особливості, зокрема з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами які є власниками об`єктів житлової нерухомості відповідно до підпункту 266.7.5, пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 01 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем знаходження об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, вставленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами поквартально.

Згідно з пунктом 286 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 01 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцем знаходження земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями.

Сплата даних податків здійснюється згідно з підпунктом 266.10.1 пункту 266.10. статті 266 Податкового кодексу України - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації; пунктом 287.3. статті 287 Податкового кодексу України - щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. А тому податковий борг з вказаних податків виника в разі їх несплати у встановлений вищевказаний строк. Крім того, в даній справі контролюючий орган просить стягнути податковий борг з вказаних податків із термінами сплати, які до винесення ухвали про банкрутство відповідача ще не настали. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 27.05.1998 року проведено державну реєстрацію ТзОВ «Завод будівельних конструкцій».

30.05.2017 року внесено відомості про порушення справи про банкрутство (санація) за рішенням Господарського суду Волинської області про проведення санації боржника та призначення керуючого санацією від 24.05.2017 року у справі №7/98-Б, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 07.11.2018 за №.

Станом на 21.02.2019 року за відповідачем рахується податковий борг з податку на прибуток на суму 34876,00 грн., з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 9315,84 грн., із земельного податку з юридичних осіб на суму 544742,10 грн., з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 14455,08 грн. та з податку по надходженню викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення на суму 283,07 грн., а всього на загальну суму 603672,09 грн., про що зазначено у довідці про наявність боргу по платежах до бюджету та в розрахунку сум податкового боргу, які виникли після введення процедури санації.

Податковий борг з податку на прибуток в сумі 34876,00 грн., виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковими деклараціями: № від 22.05.2017, з терміном сплати до 22.05.2017 в сумі 9379,00 грн.; № від 22.05.2017, з терміном сплати до 22.05.2017 в сумі 281,00 грн.; № від 09.08.2017, з терміном сплати до 19.08.2017 в сумі 17638,00 грн.; № від 01.03.2018, з терміном сплати до 11.03.2018 в сумі 2722,00 грн.; № від 07.08.2018, з терміном сплати до 19.08.2018 в сумі 5229,00 грн.; № від 09.11.2018, з терміном сплати до 19.11.2018 в сумі 16353,00 грн.; зменшення платником податків самостійно обов`язкового платежу згідно з податковою декларацією № від 08.11.2017 в сумі 3883,00 грн. та згідно з податковою декларацією № від 23.11.2017 в сумі 10000,00 грн. Крім того, у зв`язку з частковою сплатою податкового боргу в сумі 2722,00 грн., а також переплат в сумі 121,00 грн. сума боргу з податку на прибуток становить 34876,00 грн.

Податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 9315,84 грн. виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією № від 17.02.2017, з термінами сплати до 29.07.2017 в сумі 3105,28 грн., до 29.10.2017 в сумі 3105,28 грн. та до 29.01.2018 в сумі 3105,28 грн.

Податковий борг із земельного податку з юридичних осіб в сумі 544742,10 грн. виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковими деклараціями: № від 17.02.2017, з термінами сплати - до 30.05.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.06.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.07.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.08.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.09.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.10.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.11.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.12.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.01.2018 в сумі 24259, 91 грн.; № від 13.02.2018, з термінами сплати до 02.03.2018 в сумі 25715, 49 грн., до 30.03.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.04.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.05.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.06.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.07.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.08.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.09.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.10.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.11.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.12.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.01.2019 в сумі 25715,43 грн.; уточнюючим розрахунком № від 26.10.2017 в сумі 11645,55 грн.; нарахування платником самостійно штрафних санкцій згідно з податковим розрахунком № від 26.10.2017 в сумі 349,34 грн.; згідно з уточнюючим розрахунком № від 26.10.2017, з термінами сплати до 30.10.2017 в сумі 1455,59 грн., до 30.11.2017 в сумі 1455,59 грн., до 30.12.2017 в сумі 1455,59 грн., до 30.01.2018 в сумі 1455,59 грн.

Податковий борг із податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 14455,08 грн. виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією № від 05.02.2018, з термінами сплати до 29.04.2018 в сумі 3613,77 грн., до 29.07.2018 в сумі 3613,77 грн., до 29.10.2018 в сумі 3613,77 грн., до 29.01.2019 в сумі 3613,77 грн.

Податковий борг по надходженню викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 283,07 грн., виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковими деклараціями № від 08.11.2018, з терміном сплати до 19.11.2018 в сумі 233,60 грн. та № від 05.02.2019, з терміном сплати до 21.02.2019 в сумі 255,50 грн. Крім того, у зв`язку з наявністю переплати в сумі 206,03 грн., сума боргу по даному податку становить 283,07 грн..

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що вказаний вище податковий борг на суму 603672,09 грн. виник після порушення справи про банкрутство відповідача, а відтак позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення вказаної суми податкового боргу з рахунків у банках відповідача.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 57.1. статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Узгодження платником податків податкових зобов`язань свідчить про виникнення в нього обов`язку сплатити такі зобов`язання у встановлений законом строк. За закінченням такого строку узгоджені податкові зобов`язання стають податковим боргом, процедура стягнення якого визначена ПК України.

Несплачені у встановлений законом строк податкові зобов`язання є податковим боргом платника податків.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Позивач вживав заходи з метою погашення податкового боргу, а саме згідно із статтею 59 ПК України ГУ ДФС у Волинській області була надіслана відповідачу перша податкова вимога від 19.01.2011 №90, однак залишилась без належного реагування.

Вказана податкова вимога платником податків у визначеному законом порядку не оскаржена та недійсною не визнана. В добровільному порядку заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідач стверджує, що вимоги про стягнення податкового боргу в сумі 227654,84 грн., а саме: з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 9315,84 грн., який виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією № від 17.02.2017 та борг із земельного податку з юридичних осіб в сумі 218339,01 грн., який виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією № від 17.02.2017 позивач мав право заявити в межах ліквідаційної процедури ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення відомостей про визнання банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Проте апеляційний суд погоджується і висновком суду першої інстанції, що такі доводи є невірними та безпідставним з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Господарським судом Волинської області 22.10.2009 винесена ухвала про порушення провадження в справі №7/98-Б про банкрутство ТзОВ «Завод будівельних конструкцій».

Постановою Господарського суду Волинської області від 28.02.2017 у справі №7/98-Б ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» визнано банкрутом, та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.05.2017 в справі №7/98-Б припинено процедуру розпорядження майном та введено процедуру санації ТзОВ «Завод будівельних конструкцій».

24.04.2017 Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області подано до Господарського суду Волинської області заяву про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів боржника - ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» кредиторських вимог на загальну суму 2619094,32 грн., а саме: з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості згідно з податковою декларацією № від 17.02.2017 в сумі 9315,84 грн. та з земельного податку з юридичних осіб № від 17.02.2017 в сумі 218339,01 грн.

Податковий борг по вказаних податках виник до 24.04.2017.

Суд звертає увагу на те, що строки сплати вказаних видів податків мають деякі особливості.

Відповідно до підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 01 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем знаходження об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, вставленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами поквартально.

Також, згідно з пунктом 286 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 01 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцем знаходження земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями.

Сплата даних податків здійснюється згідно з підпунктом 266.10.1 пункту 266.10. статті 266 ПК України - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації; пунктом 287.3. статті 287 ПК України - щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, податковий борг по даних видах податків виникає в разі несплати податків у встановлений строк, визначений статтями 266, 286 ПК України.

Як встановлено судом, податковий борг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією № від 17.02.2017, з термінами сплати до 29.07.2017 в сумі 3105,28 грн., до 29.10.2017 в сумі 3105,28 грн., до 29.01.2018 в сумі 3105,28 грн.; із земельного податку з юридичних осіб, виник в результаті самостійного нарахування платником податків грошового зобов`язання згідно з податковою декларацією: № від 17.02.2017, з термінами сплати - до 30.05.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.06.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.07.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.08.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.09.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.10.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.11.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.12.2017 в сумі 24259,89 грн., до 30.01.2018 в сумі 24259, 91 грн.; № від 13.02.2018, з термінами сплати до 02.03.2018 в сумі 25715, 49 грн., до 30.03.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.04.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.05.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.06.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.07.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.08.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.09.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.10.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.11.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.12.2018 в сумі 25715,49 грн., до 30.01.2019 в сумі 25715,43 грн.

Відповідно, ці вимоги не були включені до кредиторських вимог у межах справи про банкрутство.

Отже, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення податкового боргу із термінами сплати, які до винесення Господарським судом Волинської області постанови від 28.02.2017 у справі №7/98-Б про банкрутство ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» ще не настали.

Суд звертає увагу на те, що податковий борг виник вже після постановлення Господарський судом Волинської області ухвали про банкрутство ТзОВ «Завод будівельних конструкцій».

Відповідно до пункту 87.10 статті 87 ПК України з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без застосування норм цього Кодексу.

Таким чином, з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків до вимог контролюючого органу, які не включені до конкурсних кредиторських вимог у межах справи про банкрутство, застосовується порядок погашення грошових зобов`язань, передбачений ПК України.

Тому, твердження відповідача про те, що такі вимоги позивач мав право заявити в межах ліквідаційної процедури ТзОВ «Завод будівельних конструкцій» протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення відомостей про визнання банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, є безпідставними.

Що стосується доводів апелянта про те, що відносно зобов`язань боржника в сумі 376017,24 грн., які виникли після порушення справи про банкрутство боржника в процедурі санації, ГУ ДФС у Волинській області має право заявити свої кредиторські вимоги до керуючого санацією, то апеляційний суд вважає такі необґрунтованими, оскільки щодо стягнення податкового боргу, який утворився після відкриття провадження у справі про банкрутство боржника в процедурі санації, підлягає застосуванню процедура, визначена нормами Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов відного висновку, про наявність правових підстав для стягнення податкового боргу з рахунків відповідача у банках в сумі 603672,09 грн., який є поточною заборгованістю відповідача, яка виникла після порушення справи про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №0670/4698/12.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних конструкцій» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №140/704/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
С. М. Кузьмич
Повний текст постанови складено 13.09.2019р.