Справа № 120/2169/19-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

05 вересня 2019 р. Справа № 120/2169/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача І: Хмарський Р.В.

відповідач ІІ: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача І по закриття провадження у справі

за позовом: члена релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ ОСОБА_1

до: Вінницької обласної державної адміністрації (відповідач І), державного реєстратора Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації (відповідач ІІ)

про: визнання протиправним та скасування наказу та запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом члена релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ ОСОБА_1 до Вінницької обласної державної адміністрації (відповідач І), державного реєстратора Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації (відповідач ІІ) про визнання протиправним та скасування наказу та запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань.

Ухвалою від 10.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

19.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача ІІ заперечує проти заявленого позову, а також просить закрити провадження у справі, оскільки спір не є публічно-правовим у розумінні КАС України, а позовні вимоги спрямовані на захист цивільного особистого немайнового права позивача.

Крім того, 22.07.2019 на адресу суду надійшов відзив відповідача І, зі змісту якого просили закрити провадження у справі посилаючись на практику Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №806/3462/14, Вінницького окружного адміністративного суду від 19.04.2019 у справі №120/924/19-а, від 30.05.2019 №120/1309/19-а.

В свою чергу, у відповіді на відзив, позивач просить відхилити заперечення наведені у відзиві на позов.

В підготовче засідання 05.09.2019 представник відповідача ІІ не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся завчасно та належним чином.

Представник відповідача І клопотав про закриття провадження у даній справі з підстав викладених у письмовому відзиві.

Позивач заперечив щодо задоволення заявленого клопотання.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Як видно зі змісту адміністративного позову позивач вказує, що спірним наказом начальника управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адмігністрації №38 від 02.04.2019 проведено реєстрацію Статуту релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ (ідентифікаційний код 40334004, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, село Велика Кісниця, пров. Першотравневий, 21) у новій редакції із зміною найменування на релігійну організацію "Релігійна громада Свято - Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) (ідентифікаційний код 40334004, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, село Велика Кісниця, вул. Виноградна, буд.35А) та зміною юридичної адреси.

Як слідує зі змісту оскаржуваного наказу, підставою для його винесення є заява релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії Української Православної церкви (вх. №395-25-17 від 22.03.2019), статут якої зареєстровано розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 10.07.2001 №297, у новій редакції та рішення від 17 березня 2019 загальних зборів релігійної громади оформлене протоколом № 2, згідно якого релігійна організація "Релігійна громада Свято - Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) є правонаступницею релігійної організації "Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ" із зміною юридичної адреси.

Позивач зазначає, що рішення оформлене протоколами № 1 від 31.01.2019 та №2 від 17.03.2019 під назвою «загальні збори релігійної організації релігійна громада Свято -Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської Єпархії УПЦ", що послугували, в тому числі, підставою для видачі наказу № 38 від 02 квітня 2019 про реєстрацію Статуту релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії Української Православної Церкви (у новій редакції), не відповідає вимогам ч.ч. 2, 3, 4 ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», як таке, що було ухвалено її неповноважними зборами, сторонніми особами, жителями с. Велика Кісниця Ямпільського району, які не є членами їх релігійної організації і не мають ніякого відношення до загальних Парафіяльних зборів громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ.

Отже, як вказує позивач з посиланням на положення Статуту, зібрання, рішення якого лягло в основу Наказу № 38 від 02 квітня 2019 р., не були Парафіяльними зборами громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ, що, в свою чергу, в правовому розумінні, нівелює будь яке по змісту рішення прийняте ними, а також, в тому числі, і ті, що були використані для реєстрації відповідачем статуту третьої особи у новій редакції та послугували підставою для видання оскаржуваного наказу.

На думу позивача, відповідач зобов`язаний був перевірити надані йому документи на предмет їх відповідності вимогам чинного на момент реєстрації відповідних змін законодавства України, а саме , ч. 4 ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», проте не зробив цього, тим самим допустив порушення вимог Закону.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення відповідача ухвалено з порушенням чинного законодавства України та положень статуту релігійної громади, що є зовнішнім втручанням у справи релігійної громади, яке потягло за собою порушення прав позивача на вільну зміну конфесійної приналежності.

Визначаючись щодо підсудності даного спору, суд вказує на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно положень статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Суд вказує, що у справі, яка розглядається, предметом спору є правомірність рішення посадової особи органу виконавчої влади - Вінницької обласної державної адміністрації щодо реєстрації статуту релігійної організації у новій редакції. Проте, оскаржується таке рішення саме з підстав порушення особами, які подали заяву про реєстрацію змін до статуту, положень закону, статуту в частині дотримання порядку, способу та компетенції реєстрації таких змін. Ці обставини належать до внутрішньої діяльності юридичної особи та визначаються статутом, на підставі якого діє релігійна громада.

Отже, фактичною підставою звернення до суду стали не стільки протиправні дії відповідача щодо реєстрації змін до статуту, як дії осіб, які скликали парафіяльні збори, прийняли рішення про зміну підлеглості релігійної громади, подали відповідну заяву та документи відповідачеві.

Суд вказує, що до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Це узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, хоч і мав владні - управлінські повноваження (в частині зареєструвати або відмовити у реєстрації змін до статуту релігійної громади), проте прийняте факт здійсненої реєстрації обумовлений наданими для такої реєстрації документами. В свою чергу, позивач власне і доводить відсутність повноважень у особи, яка подала заяву та документи для внесення змін до статуту, оспорює порядок та спосіб скликання парафіяльної ради, парафіяльних зборів та право участі у них, повноваження приймати рішення про внесення змін до статуту.

Отже, наданню правової оцінки наказу суб`єкта владних повноважень передує встановлення та доказування у даному спорі обставин, які є внутрішньою діяльністю релігійної організації. Окрім того, оскаржуване рішення зачіпає не лише права та інтереси позивача, а й Релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії Української православної церкви.

Відтак, суд доходить висновку, що в даному випадку спір виник саме між засновниками, членами релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця та релігійною громадою, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування, подавши заяву про реєстрацію змін.

Суд вказує, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З вищевикладеного видно, що спірні правовідносини не є публічно-правовим спором у розумінні КАС України, оскільки стосуються прав та інтересів учасників релігійної громади на канонічне підпорядкування, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист цивільного права позивача. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.12.2018 у справі № 806/3462/14 (адміністративне провадження № К/9901/4706/18).

Також, суд вказує й на те, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За таких обставин, беручи до уваги, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим, провадження по даній справі підлягає закриттю.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 183, 238, 295 КАС України

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача І задовольнити.

Провадження у справі за позовом члена релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ ОСОБА_1 до Вінницької обласної державної адміністрації, державного реєстратора Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу та запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань - закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.09.2019

Суддя Томчук Андрій Валерійович