Справа № 520/5318/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

09 вересня 2019 р. Справа № 520/5318/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Вязьмітіновій Т.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Гончарова С.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі за текстом - ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо не зарахування стажу ОСОБА_2 , на посаді лікаря-патологоанатома перинатальної прозектури Центральної районної лікарні Ленінського району та завідуючого централізованої перинатальної прозектури Харківської міської ордена "Знак Пошани" клінічної лікарні № 1 ім. В.І. Леніна, завідуючого міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного полового будинку № 5, лікаря-патологоанатома міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного полового будинку № 5 в подвійному розмірі за період з 01.12.1987 року 07.10.2013 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи ОСОБА_2 , на посадах лікаря-патологоанатома перинатальної прозектури Центральної районної лікарні Ленінського району та завідуючого централізованої перинатальної прозектури Харківської міської ордена "Знак Пошани" клінічної лікарні № 1 ім. В.І.Леніна, завідуючого міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5, лікаря патологоанатома міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5 міський патологоанатомічний центр, лікаря-патологоанатома дитячого КНП «Міський перинатальний центр» ХМР в подвійному розмірі за період з 01.12.1987 року по 07.10.2013 року та здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з 02 жовтня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі наданих нею документів з зарахуванням стажу роботи її чоловіка ОСОБА_2 , у період з 01.12.1987 по 07.10.2013 у подвійному розмірі та з урахуванням ст. 37 Закону № 1058-1V пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі, що становить 50 відсотків від розміру фактично отримуваної пенсії за віком померлого ОСОБА_2 , здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1 ..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.10.2018 року ОСОБА_1 , була призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначена за матеріалами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_2 , який отримував пенсію за віком. Стаж ОСОБА_2 складає 57 років 1 місяць 11 днів. Періоди роботи з 14.10.1978 року по 30.11.1987 року зараховані до загального стажу у подвійному розмірі. Однак, в зарахуванні до загального стажу у подвійному розмірі період роботи з 01.12.1987 року по 07.10.2013 року було відмовлено. При цьому, ОСОБА_2 було призначено пенсію та визначено, що увесь період роботи починаючи з 14.10.1978 року по 07.10.2013 року стаж роботи розраховувався у подвійному розмірі. Тобто Пенсійним фондом при призначенні пенсії ОСОБА_2 , уже були проведені розрахунки та відповідні перевірки. В подальшому, 23.05.2019 року позивачем було отримано відповідь 21.05.2019 вих.№316-3-ІІ від Шевченківського ОУПФУ м. Харкова про відмову в зарахуванні стажу до загального стажу у подвійному розмірі період роботи ОСОБА_2 з 01.12.1987 року по 31.12.2003 року, оскільки останній працював на посадах, не передбачених ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, позивачем у заяві був вказаний інший період, а саме: з 01.12.1987 року по 07.10.2013 року.

Не погоджуючись с вказаним рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, а дії Шевченківського ОУПФУ м. Харкова протиправним, оскільки на підтвердження зазначеного стажу у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, були позивачем надані відповідні довідки, які відповідачем не було взято до уваги, позивач звернувся до суду з даними позовом задля захисту свої прав та інтересів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 року вищевказаний адміністративний позов було залишено буз руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У передбачений ухвалою строк недоліки позовної заяви були усунуті.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року було поновлено ОСОБА_1 , пропущений строк звернення до суду у справі №520/5318/19.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року у справі № 520/5318/19 допущено заміну відповідача, Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 27.06.2019 року від Шевченківського ОУПФУ м. Харкова, за підписом голови комісії з припинення управління, надійшов відзив на адміністративний позов, згідно зі змістом якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування позовних вимог та наявні матеріали адміністративної справи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві на адміністративний позов, та просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі .

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , перебуває на обліку у відповідача та з 01.05.2011 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

02.10.2018 року ОСОБА_1 , звернулась із відповідною заявою до Шевченківського ОУПФУ м. Харкова з підстав переходу з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 , по матеріалам його пенсійної справи.

На підставі заяви позивача управлінням з 02.10.2018 року ОСОБА_1 , було переведено на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається із заяви від 26.10.2018 року, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.202) ОСОБА_1 , управлінням повідомлено, що період роботі померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 з 01.12.1987 року по 31.12.2003 року не буде зараховано в подвійному розмірі, оскільки уточнююча довідка №233 від 26.03.2004 року має розбіжності з трудовою книжко. У зв`язку із чим просила управління зробити запит до організації з приводу зазначеного питання.

В подальшому, 08.11.2018 року ОСОБА_1 , звернулась із відповідною заявою до Шевченківського ОУПФУ м. Харкова, в якому просила розглянути питання щодо зарахування у подвійному розмірі стажу роботи чоловіка позивача, ОСОБА_2 у патолого-анатомічному перінатальному центрі з 1987 року по 2003 рік, разом з цим надавши всі необхідні документи.

Однак, Шевченківське ОУПФУ м. Харкова листом від 21.05.2019 року за вих.№316/3-ІІ повідомив позивача, що пенсію у зв`язку із втратою годувальника призначена позивачу за матеріалами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_2 , який отримував пенсію за віком. Стаж годувальника складає 57 років 1 місяць 11 днів. Періоди роботи з 14.10.1978 року по 30.11.1987 року зараховані до загального стажу у подвійному розмірі. Проте, періоди роботи ОСОБА_2 з 01.12.1987 року по 31.12.2003 року не зараховані до загального стажу у подвійному розмірі, оскільки з 01.12.1987 року по 08.02.1989 ОСОБА_2 працював на посаді завідуючого централізованої перінатальної прозектури; з 09.02.1989 року по 02.01.1991 на посаді лікаря-патологоанатома перінатальної прозектури, які не передбачені ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Крім того, зазначив, що відомості в наданій уточнюючій довідці спеціалізованого міського клінічного пологового будинку №5 від 26.03.2004 року за № 233 не відповідає записам в трудовій книжці ОСОБА_2 про періоди роботи з 02.01.1991 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1995 року 31.03.2003 року, з 01.04.2003 року по 31.12.2003 року.

Не погоджуючись с вказаним рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, а дії Шевченківського ОУПФУ м. Харкова протиправним, позивач звернувся до суду з даними позовом задля захисту свої прав та інтересів.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами "досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися" права та принципи, що закріплені у Хартії.

Суд зазначає, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Відповідно до ст. 10 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Суд вказує, що спірним питанням цієї справи є відмова Шевченківського ОУПФУ м. Харкова щодо не зарахування стажу ОСОБА_2 , на посаді лікаря-патологоанатома перинатальної прозектури Центральної районної лікарні Ленінського району та завідуючого централізованої перинатальної прозектури Харківської міської ордена "Знак Пошани" клінічної лікарні № 1 ім. В.І. Леніна, завідуючого міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного полового будинку № 5, лікаря-патологоанатома міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного полового будинку № 5 в подвійному розмірі періоди роботи з 01.12.1987 року 07.10.2013 року, оскільки як вбачається з відповіді управління від 21.05.2019 року за вих.№316/3-ІІ відомості в наданій позивачем уточнюючій довідці спеціалізованого міського клінічного пологового будинку №5 від 26.03.2004 року за №233 не відповідає записам в трудовій книжці ОСОБА_2 про періоди роботи з 02.01.1991 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1995 року 31.03.2003 року, з 01.04.2003 року по 31.12.2003 року та періоди роботи ОСОБА_2 з 01.12.1987 року по 31.12.2003 року не зараховані до загального стажу у подвійному розмірі, оскільки з 01.12.1987 року по 08.02.1989 ОСОБА_2 працював на посаді завідуючого централізованої перінатальної прозектури; з 09.02.1989 року по 02.01.1991 на посаді лікаря-патологоанатома перінатальної прозектури, які не передбачені ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Так, як вбачається з матеріалів справи 01.12.1987 року ОСОБА_2 , було призначено на посаду завідуючого централізованої перинатальної прозектури Харківської міської ордена «Знак Пошани» клінічної лікарні № 1 ім. В.І.Леніна.

Згідно із рішенням Харківського Олбвиконкому від 28.12.1988 року № 435 та Наказу № 14 від 16.01.1989 по Харківському ГЗО Харківська міська ордена «Знак Пошани» клінічна лікарня № 1 ім. В.І.Леніна перейменовано в Центральну районну лікарню Ленінського району.

09.02.1989 року ОСОБА_2 , переведений на посаду лікаря-патологоанатома перинатальної прозектури Центральної районної лікарні Ленінського району.

Відповідно до довідки від 26.03.2004 року № 233 виданої Спеціалізованим міським клінічним пологовим будинком № 5 ОСОБА_2 , постійно працює в паталоогоанатомічному відділенні на посаді лікаря-патологоанатома, спеціалізуючись в дитячій прозектурі.

Відповідно до довідки № 200 від 01.08.2006 року та довідки № 195 від 13 11.2009 року на адресу Пенсійного фонду вказано, що робота в міському перинатальному центрі прирівнюється до роботи в патологоанотомічному відділенні та полягає у розтині дитячих трупів та біопсії з родильних домів м. Харкова.

Відповідно до відповіді Управління охорони здоров`я Харківської міської Ради від 24.07.2006 року яка була надіслана на адресу управління ПФУ в Дзержинському районі м. Харкова зазначено, що відділення називалось перинатальна прозектура, перинатальний центр, патологоанатомічний центр, однак робота в ньому виконувалась одна (розтин дитячих трупів) протягом усього часу.

Значення слова прозектура та перинатальний мовою оригіналу: ...«Прозектура (латинское) prossector- рассекатель, врач патологоанатомического отделения, прозектуры; перинатальный околородовой период с 28-й недели беременности до 8-го дня жизни ребенка».

Відповідно до довідки наданої КНП Харківської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» № 100 від 25.03.2019 року ОСОБА_2 , 02.01.1991 року був призначений на посаду лікаря-патологоанатома міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5 у зв`язку з переведенням з ЦРЛ Ленінського району. Усі документи були передані до Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5.

01.01.1995 року ОСОБА_2 , переведений на посаду завідуючого міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5.

З 01.01.2000 року міський перинатальний центр перейменовано на міський патологоанатомічний центр.

01.04.2003 року ОСОБА_2 , переведений на посаду лікаря-патологоанатома міського патологоанатомічного центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5.

05.09.2005 року посада перейменована на лікар-патологоанатом дитячий. ОСОБА_2 , звільнений з посади 16.09.2010 року за власним бажанням.

03.10.2011 року ОСОБА_2 , прийнятий на посаду лікаря-патологоанатома дитячого патологоанатомічного відділення Харківського міського перинатального центру.

07.10.2013 року ОСОБА_2 , звільнений за власним бажанням.

Відповідно до відповіді КНП Харківської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» вих.№99 від 25.03.2019 року на адвокатський запит міський перинатальний центр, міський патологоанатомічний центр були структурними підрозділами Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5 м. Харкова, які виконували функції патологоанатомічного відділення. Робота в цих структурних підрозділах прирівнювалась до роботи в патологоанатомічному відділенні відповідно до положень та посадових інструкцій працівників.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі за текстом - Закон № 1788-ХІІ) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

З аналізу цієї статті закону слідує, що для зарахування до стажу у подвійному розмірі Законом передбачено роботу, зокрема у патолого-анатомічних відділеннях закладів охорони здоров`я

Згідно довідок, які знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що за постійну роботу з трупним матеріалом ОСОБА_2 , на підставі Постанови Кабінету міністрів України №163 від 21 лютого 2001 року "Про затвердження переліку виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня", яка відносить викладачів кафедр патологічної анатомії до розряду фахівців, що постійно працюють з трупами і трупним матеріалом в прозекторських ( патологоанатомічних) відділеннях і моргах, постійно отримувала доплату до посадового окладу.

Вказаною постановою Кабінету міністрів України №163 від 21 лютого 2001 року, також прирівнюються до патологоанатомічного відділенні - патологоанатомічні відділення та лабораторії, прозекторські та морги.

Отже, встановлено, що вся діяльність ОСОБА_2 , пов`язана з розтинами трупів, а робота яку він виконував прирівнюється до роботи в патологоанатомічному відділенні, яка дає певні пільги при вирішенні пенсійних питань, а тому спірний період мав бути зарахований до його стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд вважає, що відповідачем помилково тлумачаться положення ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому безпідставно не взято до уваги надані позивачкою довідки, а тому безпідставно відмовлено у не зарахуванні стажу померлого годувальника ОСОБА_2 в подвійному розмірі за період з 01.12.1987 року 07.10.2013 року .

Крім того, Наказом Міністерства охорони здоров`я СРСР № 1095 від 23.10.1981 року «Про штатні нормативи медичного персоналу патологоанатомічних відділень прозекторських)» визначається, що патологоанатомічне відділення та прозекторська є тотожними поняттями.

Шевченківське ОУПФУ м. Харкова надаючи відповідь (лист від 21.05.2019 року за вих.№316/3-ІІ) посилався, зокрема на те, що періоди роботи ОСОБА_2 з 01.12.1987 року по 31.12.2003 року не зараховані до загального стажу у подвійному розмірі, оскільки з 01.12.1987 року по 08.02.1989 ОСОБА_2 працював на посаді завідуючого централізованої перінатальної прозектури; з 09.02.1989 року по 02.01.1991 на посаді лікаря-патологоанатома перінатальної прозектури, які не передбачені ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з тим, такі відповідача посилання є неприйнятними, оскільки ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахування роботи до стажу роботи у подвійному розмірі пов`язує не з займаною посадою та посадовими обов`язками на цій посаді, а з фактом роботи в певних медичних закладах, які віднесено до закладів (відділень) охорони здоров`я, зазначених у вказаній статті Закону.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Суд зазначає, що у трудовій книжці містяться записи про основне місце роботи ОСОБА_2 , записи щодо виконання ним роботи у зазначений спірний період.

На підтвердження наведеного також позивачем надано відповідні довідки, які містять всі необхідні дані для зарахування цього періоду до стажу роботи, як роботу в патологоанатомічних відділеннях охорони здоров`я.

Згідно з ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до п. 10 ч. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, ОСОБА_2 , мав право на зарахування до стажу спірного періоду роботи у медичному закладі у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак вказане право суб`єктом владних повноважень було порушено.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною відмову Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо не зарахування стажу ОСОБА_2 , на посаді лікаря-патологоанатома перинатальної прозектури Центральної районної лікарні Ленінського району та завідуючого централізованої перинатальної прозектури Харківської міської ордена "Знак Пошани" клінічної лікарні № 1 ім. В.І. Леніна, завідуючого міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного полового будинку № 5, лікаря-патологоанатома міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного полового будинку № 5 в подвійному розмірі за період з 01.12.1987 року 07.10.2013 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи ОСОБА_2 , на посадах лікаря-патологоанатома перинатальної прозектури Центральної районної лікарні Ленінського району та завідуючого централізованої перинатальної прозектури Харківської міської ордена "Знак Пошани" клінічної лікарні № 1 ім. В.І.Леніна, завідуючого міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5, лікаря патологоанатома міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5 міський патологоанатомічний центр, лікаря-патологоанатома дитячого КНП «Міський перинатальний центр» ХМР в подвійному розмірі за період з 01.12.1987 року по 07.10.2013 року та здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з 02 жовтня 2018 року, та як внаслідок зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) пенсію на підставі наданих нею документів з зарахуванням стажу роботи її чоловіка ОСОБА_2 , у період з 01.12.1987 по 07.10.2013 у подвійному розмірі та з урахуванням ст. 37 Закону № 1058-1V пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі, що становить 50 відсотків від розміру фактично отримуваної пенсії за віком померлого ОСОБА_2 , здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо не зарахування стажу ОСОБА_2 , на посаді лікаря-патологоанатома перинатальної прозектури Центральної районної лікарні Ленінського району та завідуючого централізованої перинатальної прозектури Харківської міської ордена "Знак Пошани" клінічної лікарні № 1 ім. В.І. Леніна, завідуючого міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного полового будинку № 5, лікаря-патологоанатома міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного полового будинку № 5 в подвійному розмірі за період з 01.12.1987 року по 07.10.2013 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи ОСОБА_2 , на посадах лікаря-патологоанатома перинатальної прозектури Центральної районної лікарні Ленінського району та завідуючого централізованої перинатальної прозектури Харківської міської ордена "Знак Пошани" клінічної лікарні № 1 ім. В.І.Леніна, завідуючого міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5, лікаря патологоанатома міського перинатального центру Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку № 5 міський патологоанатомічний центр, лікаря-патологоанатома дитячого КНП «Міський перинатальний центр» ХМР в подвійному розмірі за період з 01.12.1987 року по 07.10.2013 року та здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з 02 жовтня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) пенсію на підставі наданих нею документів з зарахуванням стажу роботи її чоловіка ОСОБА_2 , у період з 01.12.1987 по 07.10.2013 у подвійному розмірі та з урахуванням ст. 37 Закону № 1058-1V пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі, що становить 50 відсотків від розміру фактично отримуваної пенсії за віком померлого ОСОБА_2 , здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 вересня 2019 року.

Суддя Ю.О. Супрун