Справа № 630/173/19
Суддя: Афанасьєв В. О.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 630/173/19

Провадження № 2-а/643/284/19

17.09.2019 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участі секретаря судових засідань - Леонтьєвої І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Ляха Романа Федоровича про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

12.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції 1 батальйону 6 роти Ляха Романа Федоровича, в якому просить скасувати постанову серії ЕАВ № 1057054 від 10.04.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 6 роти Ляхом Р.Ф. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та закрити дану справу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10 квітня 2019 року він, керуючи автомобілем Мітсубісі Аутлендер, державний номер НОМЕР_1 . був зупинений на патрульно-поліцейському посту «Пісочин» (м. Харків. Полтавське шосе. 208А) співробітником УПП в Харківський області інспектором старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 6 роти Ляхом Р.Ф., який повідомив, що за допомогою засобів відеоспостереження зафіксовано «порушення ним п.8.7.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частині проїзду регульованого перехрестя на жовтий сигнал світлофору. ОСОБА_1 пояснив, що навіть якщо за мить до його виїзду на перехрестя ввімкнувся жовтий сигнал, хоча на його думку ще світився зелений сигнал, даний проїзд, стався вимушено у обставинах крайньої необхідності, оскільки він запобігав скоєнню дорожньо-транспортної пригоди, яка могла трапитися внаслідок порушення ПДР водієм іншого транспортного засобу - вантажної автівки марки «Газель». У зв`язку з чим я запропонував переглянути відеозйомку даної події в приміщенні поліцейського посту.

На відеозйомці, яку переглянуто вбачається, що вантажна автівка марки «Газель», рухаючись в населеному пункті Пісочин по Полтавському шосе по крайній лівій смузі (трохи «вереду автомобіля позивача, який рухався в тому ж напрямку по сусідній смузі з права), перед Перехрестям почала перестроювання в «його» ряд без будь-якого сигналу покажчика повороту прямо перед автомобілем ОСОБА_1 , при цьому різко збавляючи швидкість, чим створило перешкоду та «безпеку для його автомобіля. У зв`язку з такою несподіваною перешкодою попереду та для уникнення зіткнення за «Газел`ю» позивач вимушений здійснити маневр, об`їхавши газель ще правіше та виїхавши на середину перехрестя за відсутності елементарної фізичної можливості зреагувати миттєво як на несподівану перешкоду так і на сигнали світлофору. Отже, щоб не зупинятися посеред перехрестя та не заважати іншим авто, які рушили з інших напрямків він вимушений був проїхати дане перехрестя. При цьому факт ввімкнення жовтого сигналу до його виїзду на перехрестя є сумнівним та неочевидним.

Посилання позивача на вищезазначені обставини були проігноровані інспектором, у зв`язку з чим останнім винесена оскаржувана постанова серія ЕАВ №1057054 про накладення штрафу за наслідками порушення ч.2 ст.122 КпАП (проїзд на заборонений сигнал світлофора). Проте, ігноруючі незгоду, інспектором при складанні постанови не було складено відповідний протокол, чим порушено ч.5 ст.258 КпАП. Також, під час розгляду даної справи відповідачем не повно, всебічно та об`єктивно досліджено всі обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, зокрема, не з`ясовано та не враховано обставини, які виключають наявність адміністративного правопорушення з підстав передбачених ст.18 КпАП, надано не належну оцінку обставинам події та порушено травила розгляду справи про адміністративне порушення передбачені ч.5 ст.258 КпАП, що призвело до винесення незаконного та протиправного рішення у вигляді оскаржуваної постанови.

Позивач - ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач - інспектор УПП в Харківській області старший лейтенант поліції 1 батальйону 6 роти Лях Р.Ф. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не надав. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що інспектором УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 6 роти Ляхом Р.Ф. винесено постанову серії ЕАВ № 1057054 від 10.04.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованої не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, із застосуванням до останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно з даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він, 10.04.2019 о 09 годині 12 хвилин, керуючи транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER, д.н. НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.г ПДР України., чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач протокол про адміністративне правопорушення, який би свідчив про факт вчиненого правопорушення позивачем, не склав, а відразу склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надав офіційне тлумачення зазначеної норми, зазначивши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушення, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено вище, відповідач в судове засідання не з`явився, правомірність свого рішення не довів.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та скасувати постанову ЕАВ № 1057054 від 10.04.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити відносно нього, провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. ст. 247 КУпАП України, за відсутності події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП..

Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 241-243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову ЕАВ № 1057054 від 10.04.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Закрити відносно ОСОБА_1 , провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. ст. 247 КУпАП України, за відсутності події правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.О. Афанасьєв