Справа № 640/4338/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4338/19 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Завод «Маяк»

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2019 року

у справі № 640/4338/19

за позовом Акціонерного товариства «Завод «Маяк»

до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Завод «Маяк» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня одержання ухвали для усунення недоліків, шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом майнового характеру у розмірі 19210,00 гривень. Копію ухвали позивачем отримано 15.04.2019 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового направлення (а.с. 9).

На виконання вимог ухвали суду від 03 квітня 2019 року про залишення позовної заяви без руху позивачем 22.04.2019 року до суду подано заяву на усунення недоліків позовної заяви, у якій позивачем зазначено, що не погоджується з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва, та вважає що сплачений ним судовий збір у розмірі 1921,00 грн. відповідає нормам чинного законодавства, оскільки оскарження податкового повідомлення рішення є позовною вимогою немайнового характеру.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2019 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» повернуто позивачу, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із невиконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та винести нову ухвалу, якою відкрити провадження по справі № 640/4338/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.12.2018 № .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про майновий характер даного позову та відповідно про необхідність доплатити судовий збір за розгляд даної адміністративної справи.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представником позивача підтримано вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки сплати судового збору визначено статтею 4 Закону України "Про судовий збір", де зокрема вказано, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову:

- майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- не майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року становить 1921,00 гривень.

Судом першої інстанції зроблено висновки, що оскаржуване товариством податкове повідомлення-рішення, є позовну вимогу майнового характеру на загальну суму 10 749 090 гривень, отже, судовий збір за подання даного адміністративного позову становить 19210,00 гривень.

З огляду на викладене та у відповідності до вимог ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків.

Апелянтом заперечуються висновки суду першої інстанції щодо майнового характеру спору з оскарження податкового повідомлення-рішення, оскільки такий по суті є перевіркою правильності дій контролюючого органу при визначенні правильності нарахування та сплати податкових зобов`язань.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до змісту 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Відтак, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов`язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Аналогічні висновки щодо поняття майнового спору в адміністративному судочинстві викладено у Постанові пленуму ВАС України від 05.02.2016 року № 2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України «Про судовий збір»».

Як вбачається з матерів справи та не заперечується позивачем, предметом оскарження, у даному випадку є податкове повідомлення-рішення від 05.12.2018 № , яким за позивачем визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 10 749 090,00 грн.

Відповідно до пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

В силу п.137.1 ПК України податок на прибуток підприємств нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу, якою є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

З аналізу наведених норм вбачається, що саме податкове повідомлення-рішення містить підстави для зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток і породжує обов`язок платника вчинити виправлення у показниках податкової звітності, що матиме наслідком позбавлення платника права на використання суми цього від`ємного значення для зменшення фінансового результату податкового (звітного) періоду та може призвести до збільшення суми грошового зобов`язання позивача з податку на прибуток при розрахунку об`єкта оподаткування в подальших звітних податкових періодах, що, в свою чергу, впливає на майновий стан платника податків, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення підлягають вартісній оцінці та відносяться до вимог майнового характеру.

З огляду на викладені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що спір про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є спором майнового характеру, а відтак судом вірно встановлено обов`язок позивача щодо сплати судового збору, як 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в ухвалах від 13 січня 2016 року у справі № 826/9049/14 та від 15 січня 2016 року у справі № 2а-14011/11/2670.

Враховуючи, що позивачем не виконано обґрунтовані вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції правомірно винесено спірну ухвалу, якою позовну заяву повернуто позивачу.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Завод «Маяк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний тест постанови виготовлено 11 вересня 2019 року.