Справа № 1440/2310/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2310/18
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року (м. Миколаїв, дата складання повного тексту рішення 01.02.2019р.) по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Агро-Альянс» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.09.2018 року ПП «Агро-Альянс» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області, в якому просило суд визнати протиправними дії відповідача щодо призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного податку за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період 01.07.2015 року по 30.09.2017 року, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх інших передбачених Податковим кодексом України податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, дотримання валютного законодавства, контроль за дотриманням, якого покладено на контролюючі органи за період з 01.09.2015 року по 01.08.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні дії контролюючого органу є протиправними, передчасними, не відповідаючими чинному законодавству та грубо порушують права та охороньовані законом інтереси позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року адміністративний позов ПП «Агро-Альянс» задоволено повністю. Визнано протиправними дії ГУ ДФС у Миколаївській області щодо призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Агро-Альянс» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного податку за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період 01.07.2015 року по 30.09.2017 року, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх інших передбачених ПКУ податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, дотримання валютного законодавства, контроль за дотриманням, якого покладено на контролюючі органи за період з 01.09.2015 року по 01.08.2017 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ ДФС у Миколаївській області 27.02.2019 року подав апеляційну, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами встановлено наступні обставини справи.

В період з 13.03.2018 року по 19.03.2018 року посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області, на підставі наказу №489 від 14.02.2018 року, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Агро-Альянс», за результатами якої, складено Акт №657/14-29-14-10/32945887 від 26.03.2018 року.

Так, у наказі ГУ ДФС у Миколаївській області №489 від 14.02.2018 року зазначено, що підставою для проведення перевірки є ухвала слідчого-судді Печерського районного суду м.Києва від 29.08.2017 року у справі №757/49470/17-к, яка, в свою чергу, в подальшому, була скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 25.10.2018р., як незаконна.

Не погоджуючись з діями контролюючого органу щодо призначення та проведення спірної перевірки, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності та передчасності спірних дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує з положень п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, з 01.01.2011р. він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім НБУ) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ж п.75.1 ст.75 ПК України, в свою чергу, передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як вбачається з абз.3 пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Підстави та порядок проведення документальних позапланових перевірок безпосередньо встановлені ст.78 ПК України. Так, у відповідності до пп.78.1.11 ст.75 ПКУ, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано «судове рішення суду (слідчого-судді) про призначення перевірки» або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 14.02.2018 року в.о. начальника ГУ ДФС у Миколаївській області, на виконання ухвали слідчого-судді Печерського районного суду м.Києва від 29.08.2017 року у справі №757/49470/17-к було прийнято наказ №489 про проведення «документальної позапланової виїзної перевірки» ПП «Агро-Альянс» ().

Як вбачається зі змісту резолютивної частини ухвали слідчого-судді Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2017 року по справі №757/49470/17-к, вказаним процесуальним документом було задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України Васенкова П.В. та призначено документальну позапланову перевірку чималої кількості юридичних осіб, серед яких, зокрема було і ПП «Агро-Альянс».

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що вирішення слідчим-суддею вказаного вище клопотання фактично не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися виключно у спосіб, передбачений процесуальним законом (КПК України), адже не відносяться ані до заходів забезпечення кримінального провадження, ані до слідчих дій (в т.ч. негласних).

Так, в редакції, що діяла до 15 липня 2015 року, КПК України передбачав наявність у прокурора та слідчого повноважень «призначати ревізії та перевірки».

Однак, підпунктом 12 п.5 Розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру», з переліку повноважень прокурора і слідчого вказані повноваження було виключено.

Крім того, у тому ж пункті 5 Закон України «Про прокуратуру» передбачено, що «недопустимими є також докази, що були отримані, зокрема, 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Таким чином, законодавець не тільки позбавив слідчого і прокурора повноважень «призначати ревізії та перевірки», а ще й встановив, що будь-які докази, отримані внаслідок такої «не передбаченої цим Кодексом» перевірки чи ревізії, є «недопустимими».

При цьому, пункт 18 ч.1 ст.3 КПК України визначає, що «слідчий-суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні…».

Отже, законодавець чітко визначив роль слідчого-судді у системі кримінального судочинства: забезпечити аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.

Таким чином, задовольнивши клопотання прокурора та призначивши проведення позапланового контрольного заходу, слідчий-суддя, в даному випадку, фактично вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив норми діючого на той час кримінально-процесуального законодавства.

При цьому, одночасно слід зазначити, що вказані вище обставини та висновки були викладені і в ухвалі Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2018 року, якою, в свою чергу, вищевказана ухвала слідчого-судді Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2017 року була скасована, в частинні призначення документальної перевірки ПП «Агро-Альянс», як незаконна.

Аналогічні висновки з цього спірного питання також були викладені і Верховним Судом, зокрема, в ухвалі від 06.03.2018р. по справі №243/6674/17-к/51-499км17.

Отже, з огляду на вищевикладене, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що у межах спірних правовідносин відсутні обставини можливості призначення та проведення перевірки, а тому, відповідно, наказ відповідача №489 від 14.02.2018р. про проведення позапланової виїзної перевірки підприємства позивача суперечить нормам ПК України та є протиправним і передчасним.

Так, п.78.1 ст.78 ПК України чітко визначає, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- 78.1.1. отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- 78.1.2. платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;

- 78.1.3. платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;

- 78.1.4. виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- 78.1.5. платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Безпосередньо наказ же про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:

- у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу, - контролюючим органом, який проводив перевірку;

- під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків;

- 78.1.7. розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;

- 78.1.8. платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

- 78.1.9. щодо платника податку подано скаргу:

- про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п.201.1 ст.201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит; або

- про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит;

- 78.1.11. отримано судове рішення суду (слідчого-судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону;

- 78.1.12. контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

- 78.1.13. у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у т.ч. без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок не укладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки;

- 78.1.14. у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому пп.39.5.1.1 пп.39.5.1 п.39.5 ст.39 цього Кодексу;

- 78.1.15. неподання платником податків або подання з порушенням вимог п.39.4 ст.39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог п.п.39.4 і 39.5 ст.39 цього Кодексу;

- 78.1.16. отримано звіт про контрольовані операції, надісланий платником податків відповідно до п.39.4 ст.39 цього Кодексу. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення;

- 78.1.17. платником податків не подано в установлений п.50.3 ст.50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків;

- 78.1.18. виявлено розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне;

- 78.1.19. платником податків не надано для проведення зустрічної звірки інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Така перевірка проводиться виключно з питань, зазначених у запиті контролюючого органу.

Таким чином, законодавцем визначено виключний перелік підстав для проведення позапланової перевірки, але жодна з них у спірному наказі №489 від 14.02.2018р. не вказана.

Одночасно необхідно звернути увагу й на висловлену з цього приводу позицію Конституційного Суду України в рішенні від 27.02.2018р. №1-р/2018.

Так, у доповіді «Верховенство права», яка була схвалена Європейською Комісією «За демократію через право» (т.б. Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011р.), КСУ було наголошено, що «принцип правової визначеності» є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48).

Тобто, Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини.

Отже, на думку судів обох інстанцій, вказаний вище спірний наказ податкового органу від 14.02.2018р. було прийнято з порушенням «принципу юридичної (правової) визначеності» щодо підстав проведення перевірки.

За таких обставин, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, критично ставиться до позиції представників відповідача щодо правомірності проведення перевірки за цим спірним наказом.

Крім того, ще необхідно зауважити й на тому, що у світлі позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, яка знайшла своє відображення в ухвалі від 06.03.2018р. по справі №243/6674/17-к, з цього приводу вказано, що позапланові перевірки взагалі можуть потенційно призвести до порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Так, Верховний Суд в п.72 вказаного судового рішення вказав, що в судовій практиці зустрічається довід, з посиланням на частину 3 статті 109 КПК, що питання законності рішень слідчого судді може бути вирішеним під час підготовчого провадження в суді. Однак, зазначене провадження не буде ефективним засобом захисту від можливого порушення. По-перше, не у всіх випадках кримінальні справи, в яких були здійснені позапланові перевірки, будуть передані до суду з обвинувальним актом. По-друге, підготовче засідання у суді першої інстанції, навіть якщо обвинувальний акт переданий до суду, може відбутися запізно для того, щоб бути здатним виправити порушення. По-третє, під час підготовчого судового засідання суддя не має повноважень вчиняти дії і приймати рішення, які можуть призвести до виправлення порушення Конвенції, спричиненого таким втручанням з боку держави (п.73).

Тому, Верховний Суд дійшов висновку, що національне законодавство не забезпечило при застосуванні вищезазначених заходів достатніх гарантій від свавілля і воно не відповідає вимогам щодо якості законодавства у розумінні Конвенції. За цих обставин не можна стверджувати, що зазначене втручання здійснювалося «згідно із законом», як цього вимагає пункт 2 статті 8 Конвенції. Крім того, перевірка на підставі ухвали слідчого-судді не може бути оскаржена в порядку адміністративної юрисдикції в силу п.2 ч.2 ст.19 КАС України, на відміну від інших перевірок з боку контролюючих органів (п.78). Таким чином, особа, чиї права та інтереси зазнають втручання за допомогою ухвали слідчого-судді, повністю позбавляється ефективних засобів захисту від порушеного права. У своїй постанові від 12.10.2017р. Верховний Суд України (п.66), сформулював процесуальні підстави для перегляду рішень слідчого-судді, постановлених поза межами його повноважень, ґрунтуючи свої висновки на праві на оскарження (п.81). Однак право апеляційного та касаційного судів здійснити повноваження з перегляду рішень, постановлених за межами повноважень відповідних суб`єктів кримінального процесу, випливають із самої ролі вищих судів в системі судочинства (82).

При цьому, слід зазначити, що аналогічні висновки щодо ефективності підготовчого засідання були висловлені і ЄСПЛ у справах «Zosymov v. Ukraine», 7 July 2016, № 4322/06[9] та «Kuzmenko v. Ukraine», 9 March 2017, №49526/07.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не маючи достатніх підстав, при винесенні наказу 14.02.2018р. фактично порушив порядок та умови призначення і проведення документальної позапланової виїзної перевірки, визначеного ПК України, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, діючи з метою дотримання балансу публічних і приватних інтересів, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Крім того, приймаючи остаточне рішення по даній справі, судова колегія також вважає за необхідне врахувати й той факт, що постановами як Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018р. (справа №815/235/18), так і П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 року (справі №815/2508/18), які набрали законної сили, вже були висловлені такі ж самі правові позиції по аналогічним справам за аналогічних обставин.

До того ж, теж слід вказати й про те, відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, в даному випадку, не було зроблено представниками відповідача при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12.09.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло