Справа № 804/1652/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2019 року Справа № 804/1652/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Кадникової Г.В.
при секретарі судового засідання: Корсун М.О.
за участі: представника позивача: Єпіфанової Ю.О.
представник відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Розівськийелеватор» до Мурахівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,
Приватне акціонерне товариство «Розівський елеватор» (далі ПАТ «Розівський елеватор», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Мурахівської сільської ради ХХІІІ сесії сьомого скликання №7 від 21.12.2017р. «Про внесення змін до рішення Мурахівської сільської ради ХІV сесії сьомого скликання №3 від 24.01.2017р. «Про встановлення на території Мурахівської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості» в частині набрання чинності цього рішення, а саме: скасувати п.5 рішення Мурахівської сільської ради ХХІІІ сесії сьомого скликання №7 від 21.12.2017р. «Про внесення змін до рішення ХІV сесії сьомого скликання №3 від 24.01.2017р. «Про встановлення на території Мурахівської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості».
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ПАТ «Розівський елеватор» є платником податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, базою оподаткування якого є загальна площа об`єкта нерухомості, з урахуванням встановлених пільг.
З метою обчислення суми податку на 2018р. ПАТ «Розівський елеватор» звернувся до Мурахівської сільської ради для отримання інформації щодо ставки податку для об`єктів нерухомості і пільг, які встановлено сільською радою. Позивачем отримано відповідь про зміну ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості рішенням XXIII сесії сьмого скликання від 21.12.2017р.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач посилається на приписи ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування» та зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.
Ухвалою суду від 07.03.2018р. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 10.05.2018р. задоволено клопотання позивача про зупинення провадження у справі та надання часу для примирення сторін.
Ухвалою суду від 15.07.2019р. задоволено клопотання позивача про поновлення провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження та зобов`язано Мурахівську сільську раду опублікувати оголошення про відкриття судом провадження в даній адміністративній справі. Докази такої публікації надати суду до початку підготовчого засідання.
Вимоги суду не виконані. Відповідач не забезпечив участь повноваженого представника у засіданні, відзив на позов не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Ухвалою суду від 13.08.2019р. повторно зобов`язано Мурахівську сільську раду опублікувати оголошення та виконати інші вимоги ухвали від 15.07.2019р.
22.08.2019р. засобами електронного зв`язку на адресу суду від Березнегуватської селищьної ради надійшло повідомлення про перебування Мурахівської сільської ради в стані реорганізації шляхом приєднання до Березнегуватської селищної ради.
На підтвердження надані відповідні рішення №1, 8, 11 від 18.07.2019р. (а.с. 52-58).
Зі змісту рішення Березнегуватської селищної ради №11 від 18.07.2019р. вбачається проведення процедури інвентаризації майна до 01.10.2019р. та попередження працівників до 01.11.2019р. про зміну істотних умов праці.
З огляду на наведені обставини, представник позивача у засіданні 04.09.2019р. наполягав на продовженні розгляду справи.
04.09.2019р. на підставі письмової згоди представника позивача, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті у той самий день.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши долучені документи та матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення при розгляді справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.
З метою обчислення суми податку на 2018р. на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивач звернувся до Мурахівської сільської ради для отримання інформації щодо ставки податку для об`єктів нерухомості.
15.01.2018р. листом № 29/04-09 Мурахівська сільська рада повідомила позивача про те, що у зв`яку з внесенням змін до її рішення №3 від 24.01.2017р. на підставі рішення XXIII сесії сьомого скликання №7 від 21.12.2017р., змінилась ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості з 0,3% на 0,7% розміру мінімальної заробітної плати.
Не погодившись зі вказаними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав, свобод та законних інтересів.
Вирішуючи даний спір, до вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення нормативно-правових актів.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів Законом України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII було запроваджено новий місцевий податок, зокрема, податок на майно, відмінне від земельної ділянки .
Вказаним Законом №71-VIII запроваджено низку правових норм, що врегулювали питання справляння місцевих податків.
Згідно із п.10.2 ст.10 Податкового кодексу України, в редакції Закону №71-VIII, місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Відповідно до п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Приписами п.24 та п.28 ч.1 ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях, зокрема, сільської ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України та приймається рішення щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках, а також земельному податку.
Зі змісту наведених законодавчих норм вбачається, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
В ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням Мурахівської сільської ради XXIII сесії сьомого скликання №7 від 21.12.2017р. «Про внесення зміни до Рішення XIV сесії сьомого скликання №3 від 24.01.2017р.» змінено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості з 0,3% на 0,7% розміру мінімальної заробіткої плати.
Зі змісту пояснень, наданих представником позивача у судовому засідані, вбачається, що основним обґрунтуванням позивних вимог являється незгода позивача з нормативно-правовим актом, прийнятим органом місцевого самоврядування. У зв`язку з чим, на думку позивача, Мурахівська сільська рада не мала правових підстав вносити зміни до свого попереднього рішення №3 від 24.01.2017р. та всановлювати нову ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 0,7% від мінімальної заробітної плати.
Однак, суд не погоджується з вищезазначеними висновками позивача, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Згідно п.9 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.
Разом з тим, усі акти, які рада має право приймати як орган місцевого самоврядування, поділяються на два види, а саме: на акти нормативно-правового характеру та ненормативні акти.
Актами нормативно-правового характеру є локальні документи, які встановлюють, змінюють чи скасовують обов`язкові для виконання на території правила поведінки. Такі акти не стосуються якогось одного суб`єкта правовідносин і розраховані на багаторазове застосування. Такими актами, зокрема і є рішення ради.
Ненормативними актами є індивідуально-правові акти, які є юридичними фактами, на підставі яких у фізичних осіб та юридичних осіб приватного права виникають, змінюються або припиняються конкретні права та обов`язки. Такі акти стосуються конкретних суб`єктів правовідносин (фізичних осіб та/чи юридичних осіб приватного права) і розраховуються на одноразове застосування.
Крім того, основною відмінністю акту індивідуальної дії від нормативно-правового акту є те, що він за своїм характером призначений для одноразового застосування та містить приписи, адресовані конкретному колу осіб чи певній особі.
Отже, правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов`язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія.
Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного суду України від 28.02.2017р. у справі №21-3829а16.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що норми, зазначені в цьому акті, поширюється виключно на територію Мурахівської сільської ради та регулюють правовідносини пов`язані з встановленням та порядком сплати місцевого податку.
Саме під час розгляду справи по суті у судовому засіданні, при розгляді та вирішенні спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також з урахуванням пояснень представника позивача, судом встановлено, що оскаржуване позивачем рішення відповідача не є нормативно-правовим актом, а є актом індивідуальної дії.
Крім того, про індивідуальний характер рішень відповідача №3 від 24.01.2017р. та №7 від 21.12.2017р. свідчать, відповідно, їх пункти 10 та 4 щодо їх оприлюднення. А саме: розміщення на інформаційному стенді в фойє адміністративного приміщення Мурахівської сільської ради в с.Мурахівка по вулиці Центральній в будинку 30, Березнегуватського району, Миколаївської області.
Отже, встановлені обставини свідчать, що позивач помилково дійшов висновку про нормативно-правовий характер оскаржуваного рішення Мурахівської сільської ради, оскільки таке рішення є актом індивідуальної дії.
А тому, ухвали суду від 15.07.2019р та 13.08.2019р. не потребують наслідків їх невиконання.
Оскільки, в ході судового розгляду справи, судом з`ясовано, що оскаржуване рішення Мурахівської сільської ради №7 від 21.12.2017р. є актом індивідуальної дії, тому воно прийняте відповідачем в межах його повноважень згідно до вимог чинного законодавства.
Згідно ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
За викладених обставин, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
Оскільки у задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст.2, 72-77, 90, 241-243, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор» до Мурахівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 вересня 2019 року.

Суддя Г. В.Кадникова