Справа № 127/20075/19
Суддя: Ковбаса Ю. П.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/370/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2019 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 БУПП у Житомирській області Шаціло Віктора Володимировича про скасування постанови серії ДП18 № 020364 від 26.05.2019, у справі про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст.126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 БУПП у Житомирській області Шаціло Віктора Володимировича про скасування постанови серії ДП18 № 020364 від 26.05.2019, у справі про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним.

26.05.2019, інспектором БУПП у Житомирській області Шацілом В.В., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 020364, про те, що 26.05.2019, о 13 год. 00 хв. на автомобільній дорозі Київ - Чоп, 86км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 217230», р/н НОМЕР_1 , з спеціалізованим причепом марки «ЛЕВ 173345» р/н НОМЕР_2 на якому перевозив човен, який виступав за задні габарити більше ніж на один метр, а також обмежував собі оглядовість в дзеркалі заднього виду та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 22.3(в), 22.4 та 2.1 (ґ) ПДР України.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

Також позивач в поданому до суду позові вказував, що інспектором грубо порушено вимоги законодавства при складанні постанови та безпідставно не враховано його пояснення щодо невинуватості у вчиненні правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, визначеному ч. 2 ст. 268 КАС України, однак надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, визначеному ч. 2 ст. 268 КАС України, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, при цьому надіслав відзив на адміністративний позов з диском відеофіксацією скоєного правопорушення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26.04.2019, інспектором БУПП у Житомирській області Шацілом В.В., було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 020364, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським встановлено що 26.05.2019 о 13 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 217230», р/н НОМЕР_1 , з спеціалізованим причепом марки «ЛЕВ 173345» р/н НОМЕР_2 на якому перевозив човен, який виступав за задні габарити більше ніж на один метр, а також обмежував собі оглядовість в дзеркалі заднього виду та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 22.3(в), 22.4 та 2.1 (ґ) ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 2.3.6 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції Шаціло В.В. представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Позивачу було роз`яснено суть його правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1, ч. 1, ст. 284 КУпАП інспектор поліції Шаціло В.В. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Судом оглянуто відеозапис, наданий інспектором поліції, з якого вбачається, що позивач перевозив на непристосованому для таких перевезень причіпі човен, який суттєво виступав за габарити самого причепу як спереду, так і ззаду, а тому суд вважає, що позивачем порушено п. 22.3 (в), 22.4 та 2.1 (ґ) ПДР України за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з п. п. 22.3 (в), 22.4 та 2.1 (ґ) ПДР України, згідно яких:

Перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: не обмежує водієві оглядовості;

Вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Також, з оглянутого відеозапису вбачається, що дійсно на автомобільній дорозі Київ - Чоп, 86км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 217230», р/н НОМЕР_1 , з спеціалізованим причепом марки «ЛЕВ 173345» р/н НОМЕР_2 на якому перевозив човен, який виступав за задні габарити більше ніж на один метр, а також обмежував собі оглядовість в дзеркалі заднього виду, тому і був зупинений інспектором патрульної поліції та на вимогу інспектора поліції не пред`явив ні в паперовому, ні в електронному вигляді поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що не було враховано обставини передбачені положенням ст. 33 КУпАП, а також його невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховувався характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП ).

Частиною 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері вчення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне рушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати наявність адміністративного правопорушення та обставини, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 122, 126, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 БУПП у Житомирській області Шаціло Віктора Володимировича про скасування постанови серії ДП18 № 020364 від 26.05.2019, у справі про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст.126 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя