Справа № 1740/2376/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
13 вересня 2019 року м. Рівне №1740/2376/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі іменується - відповідач) про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії за віком з урахуванням частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зі збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01.09.2017, та виплачувати пенсію за віком з врахуванням проведеного перерахунку пенсії.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року відповідно до частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку; в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01 вересня 2017 року по 31.08.2018 року відповідно до частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку - відмовлено.

Рішення набрало законної сили 18.02.2019.

24 квітня 2019 року позивачу видано виконавчий лист.

14 травня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудкою І.О. на підставі виконавчого листа, виданого судом 24.04.2019 у справі №1740/2376/18, відкрито виконавче провадження №59111293.

31 травня 2019 року відповідач направив до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області лист за №991/08/02, в якому просив закрити виконавче провадження без стягнення виконавчого збору, оскільки рішення суду було виконане ним до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується доданою до листа копією розпорядження від 14.03.2019 №112440 про перерахунок пенсії позивача.

7 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі №1740/2376/18, яка обгрунтована тим, що на виконання рішення суду від 16.10.2018 у даній справі відповідач провів перерахунок його пенсії, яким повністю змінив умови її нарахування, розрахувавши розмір пенсійної виплати за двома складовими. Звертає увагу на те, що резолютивна частина рішення суду не містить жодних положень про зобов`язання відповідача змінити умови нарахування йому пенсії шляхом її обрахунку за двома складовими. Наголошує, що він ніколи не звертався до відповідача ні в судовому порядку, ні в позасудовому порядку з проханням про розрахунок пенсії на таких умовах. З огляду на вказане, позивач вважає, що при виконанні рішення суду відповідач діяв недобросовісно, всупереч судовому рішенню та не на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому розпорядження останнього від 14.03.2019 №112440 є протиправним.

Ухвалою суду від 03 вересня 2019 року заяву призначено до розгляду.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, за їх відсутності.

Частиною п`ятою статті 383 КАС України визначено, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених в основу заяви, поданої ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Разом з тим, статтею 383 КАС України передбачено можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Так, згідно з частиною першою стаття 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Відтак, суд має з`ясувати, чи були оскаржувані дії пов`язані з виконанням судового рішення (продовжуючим правопорушенням), чи є самостійним предметом спору (новим правопорушенням).

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2018 №520/11829/17 (№К/9901/51263/18) (п.34).

Так, перевіряючи правильність застосування заявником підстав звернення із такою заявою судом встановлено, що предметом спору у справі №1740/2376/18 є перерахунок пенсії позивача відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.

Судовим рішенням у справі №1740/2376/18 підтверджено наявність порушеного права ОСОБА_1 , яке одночасно було відновлене таким рішенням (а.с.22-27).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного рішення відповідачем було прийняте розпорядження від 14.03.2019 №112440 (а.с.55). Із змісту якого слідує, що при проведенні перерахунку пенсії позивача основний розмір пенсії був обчислений відповідачем із застосуванням двох складових. Вказане свідчить на корить того, що основний розмір пенсії позивача був обрахований відповідачем на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Враховуючи викладене, оскаржені дії Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області пов`язані з виконанням судового рішення від 16.10.2018 у справі №1740/2376/18, а тому їх слід розглядати в порядку, визначеному статтею 383 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Порушене право особи-позивача було відновлене рішенням суду шляхом зобов`язання Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 1 вересня 2018 року відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.

Таким чином, вказаним судовим рішенням встановлено спосіб його виконання.

Проте, розпорядженням відповідача від 14.03.2019 №112440 перерахунок проведено не відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а на підставі частини другої статті 27 Закону №1058-ІV.

За змістом частини другої статті 27 Закону №1058-ІV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в межах адміністративної справи №1740/2376/18 судом не вирішувалася позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок пенсії позивача в порядку, визначеному частиною другою статті 27 Закону №1058-ІV, позаяк, така вимога позивачем взагалі не була заявлена.

Більше того, позивач стверджує, що він ніколи не звертався до відповідача ні в судовому порядку, ні в позасудовому порядку з проханням про розрахунок пенсії на таких умовах. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.

Також, наявною в матеріалах справи копією розпорядження від 14.03.2019 №112440 підтверджується, що до прийняття судом рішення в даній справі основний розмір пенсії позивача обчислювався із застосуванням показника заробітної плати (доходу) позивача та коефіцієнта страхового стажу позивача, тобто в порядку, передбаченому частиною першою статті 27 Закону №1058-ІV. При цьому, вказане не заперечувалося учасниками справи в заявах по суті справи.

Резолютивна частина рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі №1740/2376/18 містить положення зобов`язального характеру виключно про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дійсно норма частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ містить посилання на частину другу статті 27 Закону №1058-ІV.

Однак, аналіз змісту частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ дозволяє прийти до висновку про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме «призначення пенсії», а не інших випадків. При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-ІV.

Також, суд зауважує, що частина друга статті 56 Закону №796-ХІІ була доповнена словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі підпункту 3 пункту другого розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі Закон №2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що пенсію за віком позивачу було призначено згідно з Законом №1058-ІV ще з 2010 року, а рішенням суду від 16 жовтня 2018 року по справі № 1740/2376/18 зобов`язано здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку.

Отже, рішенням суду фактично визнано за позивачем право на перерахунок пенсії за віком відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ в редакції, що була чинною до 11 жовтня 2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що здійснюючи перерахунок пенсії позивача на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону №1058-ІV, відповідач фактично застосував до спірних правовідносин положення підпункту 3 пункту 2 розділу І Закону №2148-VIII та порушив право позивача на пільгове обчислення розміру пенсії, реалізація якого попередньо була захищена відповідним судовим рішенням.

Крім того, суд зауважує, що у Законі №2148-VIII відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

Отже, зазначені зміни стосуються лише тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін.

Оскільки пенсія позивачу не призначається вперше, а підлягає перерахунку згідно з рішенням суду, то на нього не поширюється вказана умова.

Відтак, розпорядження Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 14.03.2019 №112440, згідно з яким основний розмір пенсії позивача був обрахований відповідачем на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону №1058-ІV, спрямоване на невиконання рішення суду від 16.10.2018 у справі №1740/2376/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, пунктом 5 частини третьої статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. При цьому, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов`язком такого боржника.

Водночас, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність розпорядження Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 14.03.2019 №112440, оскільки у такий спосіб суб`єкт владних повноважень сприяє тривалому порушенню права позивача на соціальний захист та належний рівень життя, яке гарантоване статтею 46 Конституції України та відновлене у судовому порядку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Частиною шостою статті 383 КАС України визначено, що за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Частиною першою статті 249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відтак, на виконання частини четвертої статті 249 КАС України, суд зазначає, що Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області приймаючи розпорядження від 14.03.2019 №112440 порушено положення статей 46 та 129-1 Конституції України, статей 14 та 370 КАС України, частину другу статті 56 Закону №796-ХІІ.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» від 22.08.2018 №628, вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.

За змістом додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628, Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Згідно з інформацією, розміщеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа - Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області () була припинена за рішенням засновників 27.07.2019.

Відтак, судом, на виконання частини п`ятої статті 249 КАС України, встановлюється Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області строк для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, до 13.10.2019.

Керуючись статтями 243, 248, 249, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, - задовольнити.

Визнати рішення Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, викладене в розпорядженні № НОМЕР_1 від 14.03.2019, протиправним.

Постановити окрему ухвалу про виявлені під час розгляду заяви порушення закону, яку довести до відома суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню закону шляхом здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 вересня 2018 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду від 16.10.2018 у справі №1740/2376/18.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомити Рівненський окружний адміністративний суд про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, у строк до 13.10.2019.

Копію ухвали надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33004) - для виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу складено 13 вересня 2019 року

Суддя Недашківська К.М.