Справа № 149/2108/19
Суддя: Войнаревич М. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2108/19
Провадження №2-а/149/57/19
Номер рядка звіту 19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.09.2019 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М. Г.,

при секретарі Паламарчук Л. В.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського інспектора СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Осаволюка Дмитра Вікторовича про скасування постанови у справ про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського інспектора СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Осаволюка Д. В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач мотивував адміністративний позов наступним, 28.07.2019 року у м. Хмільник по вул. Пушкіна інспектор СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Осаволюк Д. В., постановою серії ДПО 18 № 371318 в справі про адміністративне правопорушення визнав винним його у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у тому що 28.07.2019 року о 10.00 год. в м. Хмільник по вул. Пушкіна керуючи автомобілем ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3,34 ПДР України «Зупинку заборонено», тим самим порушивши правила ПДР України.

На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення, у якому його визнав винним інспектор поліції, не здійснював та ПДР України не порушував.

Відповідач 27.08.2019 надіслав відзив на адміністративний позов з диском відеофіксацією скоєного правопорушення та просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28.07.2019 року у м. Хмільник по вул. Пушкіна інспектор СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Осаволюк Д. В., постановою серії ДПО 18 № 371318 в справі про адміністративне правопорушення визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у тому що у тому що 28.07.2019 року о 10.00 год. в м. Хмільник по вул. Пушкіна керуючи автомобілем ВАЗ 21104, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3,34 ПДР України «Зупинку заборонено», тим самим порушивши правила ПДР України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інспектор поліції представився позивачу та відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279 КУпАП).

Позивачу було роз`яснено суть його правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1, ч. 1, ст. 284 КУпАП інспектор поліції виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Судом оглянуто відеозапис, наданий інспектором поліції, який суд вважає таким, що підтверджує порушення позивачем п. 3, 34 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оглянутого відеозапису вбачається, що дійсно водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2110, н.з НОМЕР_1 зупинився під знаком 3,34 «Зупинку заборонено», після чого до нього підійшли працівники поліції, які зробили йому зауваження, однак ОСОБА_1 на законну вимогу інспектора поліції не пред`явив реєстраційні документи на автомобіль, посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Позивач, аргументуючи свою позицію посилається на те, що не було враховано обставин передбачених положенням ст. 33 КУпАП, а також його невинуватість у вчиненні правопорушення, однак суд відмовляючи у задоволенні позову приймає до уваги, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП ).

Частиною 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері вчення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне рушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 126, 293 КУпАП, ст. 90, 77, 227, 228, 241 - 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Постанову серії ДПО 18 № 371318 від 28.07.2019 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП залишити без змін, а адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського інспектора СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Осаволюка Дмитра Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Войнаревич М. Г.