Справа № 592/9599/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа №592/9599/16-а

адміністративне провадження №К/9901/34104/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Желєзний І.В., Кравчука В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2016р. (суддя - Труханова Л.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017р. (судді - Ральченко І.М., Бершов Г.Є., Катунов В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумський області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без врахування допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язати врахувати при обчисленні пенсії грошове забезпечення згідно з грошовим атестатом від 03.11.2015р. №60 та довідок про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 03.11.2015р. №309; довідки, виданої заступником голови ліквідаційної комісії Сумського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 30.05.2016р. №150, врахувавши, в тому числі, і допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 03.11.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно при обчисленні розміру його пенсії не врахована допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально- побутових питань, оскільки вказані виплати, на думку позивача, відносяться до складу грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, з розміру якого обчислюється пенсія.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2016р.. залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017р.. позов задоволено частково.

Визнано дії головного управління Пенсійного фонду України в Сумський області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань протиправними.

Зобов`язано головне управління Пенсійного Фонду України в Сумський області врахувати при обчислені пенсії грошове забезпечення згідно з грошовим атестатом від 03.11.2015р. №60 та довідок про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 03.11.2015р. №309; довідки виданої заступником голови ліквідаційної комісії Сумського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 30.05.2016р. №150, врахувавши, в тому числі, і допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 03.11.2015р.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги за період з 03.11.2015р. по 15.09.2016р. залишити без розгляду, а у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги, серед іншого, посилається на те, що судами невірно застосовано до даних правовідносин положення ч. 4 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», нормами якої передбачено, що при обчисленні пенсії враховуються лише щомісячні додаткові види грошового забезпечення. В свою чергу, грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, як на думку позивача протиправно не включенні при обрахунку розміру його пенсії, не носять постійний характер, а виплачуються лише раз на рік, а тому не можуть включатися до розміру грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія.

Крім того, посилався на те, що позивачем не надано доказів поважності пропуску строку звернення до суду, у зв`язку з чим позовні вимоги за період з 03.11.2015р. по 15.09.2016р. відповідно до вимог ст. 100, 155 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути залишені без розгляду.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач з 03.11.2015р. перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Листами від 15.09.2016р. №498/О-11 та від 12.10.2016р. №536/О-11 відповідач повідомив позивача про те, що пенсія йому призначена на підставі документів, наданих управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області. При її розрахунку розмір грошового забезпечення обчислений на підставі грошового атестату від 03.10.2015 № 60 та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 03.11.2015 № 309, виданої Сумським міським відділом управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області.

При цьому матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не врахована при розрахунку розміру пенсії, оскільки такі виплати не є щомісячними складовими додаткових видів грошового забезпечення, а тому відсутні підстави для їх врахування.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, у зв`язку з чим дійшов висновку, що дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу пенсії з грошового забезпечення без урахування зазначених виплат є протиправними, а тому наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

При ухваленні рішення, судами здійснено посилання на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 10.03.2015р. у справі №21-70а15, відповідно до якої грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Крім того суди дійшли висновку щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

З висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог колегія судів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, питання правомірності дій пенсійних органів щодо включення до грошового забезпечення військовослужбовців додаткових доплат, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових витань під час обрахування розміру пенсії уже було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, з метою забезпечення єдності судової практики щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 26.06.2018р. передав справу №522/2738/17 з подібними правовідносинами на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Таке рішення суду мотивоване необхідністю відступити від наведеного вище правового висновку Верховного Суду України у постанові від 10.03.2015р. (справа №21-70а15).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019р. у справі №522/2738/17 прийшла до наступних висновків.

Частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що при обчисленні пенсії на підставі ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у зазначеній категорії справ, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, в зв`язку з чим рішення судів підлягають скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання в касаційній скарзі на пропуск позивачем строку звернення до суду, як на підставу для залишення позову без розгляду, є безпідставним, оскільки вказане питання вирішувалось судами і за наслідками його вирішення встановлено дотримання позивачем такого строку.

В свою чергу, за правилами частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Керуючись статтями 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області задовольнити частково.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2016р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017р. скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

І.В. Желєзний

В.М. Кравчук