Справа № 120/2654/19-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 вересня 2019 р. Справа № 120/2654/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає у ненакладенні арешту на кошти, інші цінності та майно Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК" у виконавчому провадженні №59269290 в межах суми, достатньої для своєчасного і повного виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду, виданого у справі №802/1233/17-а. Позивач зазначає, що при зверненні до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій він просив накласти арешт на кошти та майно боржника, виконавче провадження було відкрито, але арешт накладений не був. На запити позивача про надання інформації з приводу накладення арешту відповідач не відповідав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом у порушених, на його думку, прав. Також позивач просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду протягом 10 днів.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.08.2019 позов залишено без руху.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.09.2019 поновлено позивачеві строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 11.09.2019 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, витребувано у відповідача та зобов`язано надати суду у строк до дня судового засідання належним сином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 59269290.

Представник позивача в судове засідання, призначене судом 11.09.2019 не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на всі докази подані ним при зверненні до суду. Також зазначив, що станом на день засідання у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні відомості про вчинення будь-яких дій державним виконавцем у виконавчому провадженні №59269290. Разом з тим, звернув увагу суду, що на адресу позивача відзив не на дійшов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на адміністративний позов та матеріалів виконавчого провадження за №59269290, витребуваних судом ухвалою від 04.09.2019, до суду не надходило. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу на адресу його офіційної електронної пошти 04.09.2019. Крім того, про дату, час та місце розгляду справи а також про витребувані судом докази 09.09.2019 повідомлено телефоном державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Борисюка Романа Анатолійовича, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи приписи ст.ст. 194 та 268 КАС України суд вважає, що подання представником позивача заяви про розгляд справи без його участі та неприбуття без поважних причин відповідача не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

За приписами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За визначенням п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вище викладене, на думку суду, наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

01.03.2019 Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №802/1233/17-а про зобов`язання уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича перерахувати грошові кошти в сумі 7823,38 доларів США з поточних рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_1 , зокрема з рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ Платинум Банк" на новостворений рахунок ОСОБА_1 у відділенні АБ "Укргазбанк". Боржником у вказаному листі зазначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Платинум Банк" Ірклієнка Юрія Петровича, стягувачем - ОСОБА_1 .

30.05.2019 представник позивача - адвокат Корнійчук Дмитро Анатолійович звернувся до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження. В поданій заяві серед іншого просив при відкритті виконавчого провадження накласти арешт на кошти та майно боржника. 06.06.2019 державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Борисюком Романом Анатолійовичем відкрито виконавче провадження, однак в жодному пункті зазначеної постанови не містилось відмітки стосовно накладення арешту на кошти та майно боржника. 19.06.2019 представником позивача було подано заяву до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення арешту на все майно боржника та рахунки у Банках та лист-повідомлення стосовно надання йому відомостей щодо ходу виконавчого провадження №59269290.

Оскільки на запити позивача про надання інформації з приводу накладення арешту відповідач відповіді не надав, позивач звернувся до суду за захистом у порушених, на його думку, прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, які були досліджені в процесі розгляду адміністративної справи, суд брав до уваги такі положення законодавства.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року (Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з частинами 1-2 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом накладати арешт на майно боржника.

Порядок арешту і вилучення майна (коштів) боржника регламентований ст. 56 Закону №1404-VIII.

За приписом вказаної норми арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Таким чином, положення чинного законодавства України не містять імперативної норми, яка б вказувала на те, що виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах.

Відповідно до п. 8 Розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень" № 512/5 від 02.04.2012 на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

З аналізу наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень вбачається, що арешт на майно боржника повинен накладатися з метою забезпечення виконання відповідного виконавчого документа з урахуванням суми боргу та витрат виконавчого провадження.

Судом встановлено, що під час відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду відповідач всупереч вимог ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" не наклав арешт ні на майно, ні на кошти боржника. В період між відкриттям виконавчого провадження та зверненням позивача до суду державний виконавець жодних дій стосовно накладення арешту на кошти, майна та інших цінностей не здійснив.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На запит суду відповідач не надав матеріалів виконавчого провадження, а також доказів, що спростовують доводи позивача. Відтак, відповідно до ч. 4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи наведені норми, суд вважає, що відповідач не вжив достатніх та дієвих заходів для своєчасного і повного виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 802/1233/17-а. А відтак, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності, яка полягала у ненакладенні арешту на кошти та інші цінності в межах суми стягнення, достатньої для погашення заборгованості перед позивачем.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача накласти арешт на кошти, майно та інші цінності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Платинум Банк" в межах суми стягнення. Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн..

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Поряд із цим суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.

Керуючись ст.ст. 9,14, 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яка полягає у ненакладенні арешту на кошти, майно та інші цінності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Платинум Банк" у виконавчому провадженні №59269290 в межах суми, достатньої для своєчасного і повного виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду, виданого у справі №802/1233/17-а.

Зобов`язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві накласти арешт на кошти, майно та інші цінності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Платинум Банк" в межах суми стягнення, а саме 7823,38 (сім тисяч вісімсот двадцять три тисячі тридцять вісім) доларів США.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )

Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович