Справа № 317/1365/19
Суддя: Яркіна С. В.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/1365/19
Провадження № 2-а/317/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Ільїна О.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що 05.04.2019 інспектором батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Ільїним О.І. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1044218 (далі - Постанова серії ЕАВ № 1044218 від 05.04.2019), у якій зазначено, що 05.04.2019 водій керував авто, на якому не працювали покажчики поворотів, чим порушив п. 31.4.3 ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Внаслідок чого, Постановою серії ЕАВ № 1044218 від 05.04.2019 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Вважаючи притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним, позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі та без фіксування процесу технічними засобами.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив. Раніше надіслав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, просив розгляд справи проводити без відповідача та долучити до матеріалів справи ДВД-диск. Зазначив, що позивач знав про існування оскаржуваної постанови та не був позбавлений можливості звернутись з відповідним позовом до суду в межах строку, встановленого ст. 289 КУпАП, тобто протягом десяти днів з дня винесення постанови. Натомість, позивач звернувся до суду лише 19.04.2019, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 286 КАС України, оскільки постанова була складена ще 05.04.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази у сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 05.04.2019 приблизно о 06-39 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Peugeot, д/н НОМЕР_1 , рухався по а/д Київ-Харків. При цьому, перед початком руху водій детально перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, у тому числі світлових покажчиків повороту, які були справними, як того вимагає п. 2.3.а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Відповідно доп. 2.3.а ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали і обставини справи, вважає, що фактичні обставини події свідчать про відсутність з боку водія ОСОБА_2 .. А порушення п . 31.4.3 ПДР, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки він перед виїздом перевірив технічно справний стан і комплектність свого транспортного засобу.

Окрім того, навіть маючи несправний покажчик повороту (який став таким в ході руху транспортного засобу, про що водій авто не мав змоги знати), водій ОСОБА_1 не створював своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Відсутність або несправність світлових покажчиків повороту не тягне за собою заборону подальшого руху транспортних засобів, передбаченої п. 31.6 ПДР. Більш того, відповідно до п. 9.3 ПДР, у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту, передбачається подання попереджувальних сигналів альтернативним шляхом.

Також слід зазначити, що несправність світлових покажчиків повороту, взагалі не зазначена у переліку технічних несправностей і невідповідностей вимогам (зовнішні світлові прилади), визначених у п. 31.4.3 ПДР, як підстав для заборони експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п. 31.4.3 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам (зовнішні світлові прилади): а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Частина 1 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а відтак провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, в даному випадку в порушення вимог ст.ст. 7, 245, 251-252, 268, 280 КУпАП, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; крім того невірно оцінив наявні фактичні обставини події та прийняв незаконне і необґрунтоване рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Викладене також підтверджується відсутністю належних доказів та заперечень (відзиву) по суті справи з боку відповідача, які б спростовували обставини, наведені позивачем, у зв`язку з чим постанова в справі про адміністративне правопорушення є безпідставною та необґрунтованою.

Суд виключає можливість прийняття як доказу ДВД-диск, доданий відповідачем до клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки в оскаржуваній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а також його (відеозапис/ДВД-диск) не зазначено у п. 9 «До постанови додається» Постанови серії ЕАВ № 1044218 від 05.04.2019.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відтак, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність скасування Постанови серії ЕАВ № 1044218 від 05.04.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є, закріплена у ст. 62 Конституції України, презумпція невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 162 КАС України, відповідачу ухвалою суду від 13 травня 2019 року встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, однак вказаним правом він не скористався, відзиву по суті справи суду не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з . 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Стосовно клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід зазначити, що воно не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

ОСОБА_5 А. оскаржувану Постанову серії ЕАВ № 1044218 від 05.04.2019 вручено 11.04.2019, що підтверджується копією конверту та роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти.

Позовну заяву до Запорізького районного суду Запорізької області подано позивачем 19.04.2019, тобто протягом десяти днів з дня вручення постанови.

Факт обізнаності позивача про існування оскаржуваної постанови ще 05.04.2019 нічим не підтверджується та відповідачем не доведений, а відтак - до моменту отримання постанови 11.04.2019 позивач був позбавлений можливості звернутись з відповідним позовом до суду.

Таким чином, суд, ґрунтуючись на встановлених фактичних даних та на підставі ст. 8 КАС України, згідно з якою, усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст. 9 КАС України, згідно з якою, розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні їх переконливості, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 121, 245, 247, 251-252, 258, 268, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 8-11, 72-77, 159, 162, 229, 241-246, 251, 269, 271-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання інспектора батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича (місцезнаходження: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошевого, буд. 4) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1044218 від 05.04.2019, складену інспектором батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області старшим лейтенантом поліції Ільїним Олегом Ігоровичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення суду складено 09.09.2019.

Суддя С.В. Яркіна