Справа № 200/14950/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року справа №200/14950/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Макаренко А.С., за участю ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (повний текст складено 07 червня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/14950/18-а (суддя І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області, в якому позивач просить: - визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання в Донецькому медичному інституті з 01 вересня 1977 року по 28 червня 1984 року та періодів роботи на посаді лікаря інфекціоніста з 01 серпня 1984 року по 29 липня 1985 року; з 01 серпня 1985 року по 10 лютого 1992 року; з 20 лютого 1992 року по 21 жовтня 1993 року; з 01 грудня 1993 року по 15 березня 1994 року та з 15 березня 1994 року по 20 червня 1994 року; - зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу періоди навчання в Донецькому медичному інституті з 01 вересня 1977 року по 28 червня 1984 року та періодів роботи на посаді лікаря інфекціоніста з 01 серпня 1984 року по 29 липня 1985 року; з 01 серпня 1985 року по 10 лютого 1992 року; з 20 лютого 1992 року по 21 жовтня 1993 року; з 01 грудня 1993 року по 15 березня 1994 року та з 15 березня 1994 року по 20 червня 1994 року; - зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу період навчання та періоди роботи у подвійному розмірі, зазначені у пунктах 1 та 2 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вказаних періодів навчання та роботи з 22 травня 2017 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 наступних періодів навчання та роботи ОСОБА_1 , а саме: - з 01 вересня 1977 року по 28 червня 1984 року навчання у Донецькому медичному інституті;- з 01 серпня 1984 року по 29 липня 1985 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у 1-й міській лікарні м. Донецька; - з 01 серпня 1985 року по 10 лютого 1992 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у медсанчастині шахта Восход м. Сніжне Донецької області; - з 20 лютого 1992 року по 21 жовтня 1993 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у Центральній міській клінічній лікарні № 1 м. Донецька; - з 01 грудня 1993 року по 15 березня 1994 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у Центральній міській лікарні № 24 м. Донецька; - з 15 березня 1994 року по 20 червня 1994 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у поліклініці; 13 листопада 2018 року, листом № 15305/33-1/02 відповідач надав відповідь на вказану заяву позивача. Зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступних періодів навчання та роботи ОСОБА_1 , а саме: - з 01 вересня 1977 року по 28 червня 1984 року навчання у Донецькому медичному інституті; - з 01 серпня 1984 року по 29 липня 1985 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у 1-й міській лікарні м. Донецька; - з 01 серпня 1985 року по 10 лютого 1992 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у медсанчастині шахта Восход м. Сніжне Донецької області; - з 20 лютого 1992 року по 21 жовтня 1993 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у Центральній міській клінічній лікарні № 1 м. Донецька; - з 01 грудня 1993 року по 15 березня 1994 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у Центральній міській лікарні № 24 м. Донецька; - з 15 березня 1994 року по 20 червня 1994 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у поліклініці. Зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 22 травня 2017 року.

08 травня 2019 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 200/14950/18-а, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу період навчання та періоди роботи у подвійному розмірі, зазначені у пунктах 1 та 2 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вказаних періодів навчання та роботи з 22 травня 2017 року.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначив, що у рішенні суду не вирішено питання щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу період навчання та періоди роботи у подвійному розмірі, зазначені у пунктах 1 та 2 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вказаних періодів навчання та роботи з 22 травня 2017 року.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у справі № 200/14950/18-а заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 наступних періодів навчання та роботи ОСОБА_1 , а саме: - 01 вересня 1977 року по 28 червня 1984 року навчання у Донецькому медичному інституті; - з 01 серпня 1984 року по 29 липня 1985 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у 1-й міській лікарні м. Донецька; - з 01 серпня 1985 року по 10 лютого 1992 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у медсанчастині шахта Восход м. Сніжне Донецької області; - з 20 лютого 1992 року по 21 жовтня 1993 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у Центральній міській клінічній лікарні № 1 м. Донецька; - з 01 грудня 1993 року по 15 березня 1994 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у Центральній міській лікарні № 24 м. Донецька; - з 15 березня 1994 року по 20 червня 1994 року робота на посаді лікаря інфекціоніста у поліклініці.

Відповідач не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач висловлює незгоду з основним рішенням суду, посилаючись на відсутність доказів акредитації закладів здоров`я.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу у якому висловлено згоду з рішенням суду першої інстанції.

В судовому позивач заперечувала проти доводів апеляційної скарги, наголошуючи на законності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням суду від 21 березня 2019 року зобов`язано Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 22 травня 2017 року. Проте, не вирішено питання щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів навчання та роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву відповідача щодо ухвалення додаткового судового рішення, а також матеріали справи суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення, згідно норм частини другої зазначеної статті, може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 Про судове рішення в адміністративній справі зазначено, що додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Окрім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

У рішенні суду не вирішено питання щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність прийняття додаткового рішення щодо зобов`язання Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу період навчання та періоди роботи у подвійному розмірі та здійснення перерахунку пенсії з урахуванням вказаних періодів навчання та роботи з 22 травня 2017 року.

Згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на зарахування до стажу її роботи в подвійному розмірі періоди навчання та роботи, оскільки її робота на посаді лікаря інфекціониста є такою, що за своїм характером відноситься до роботи, яка дає право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсій забезпечення

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у справі № 200/14950/18-а - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у справі № 200/14950/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко