Справа № 320/2460/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року №320/2460/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018 року;

- податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018 року;

- податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018 року.

В обгрунтування позовних вимог позивача зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки, вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що призвело до незаконного винесення спірних податкових повідомлень - рішень, які мають бути скасовані. Окрім того, позивач вказував на обставини, які на його думку свідчать недотримання відповідачем процедури проведення перевірки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, представник відповідача просив суд відмовити в його задоволенні та вказував на обставини, які на його думку свідчать про те, що ГУ ДФС у Київській області під час прийняття оспорюваних рішень, діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі пп.20.14 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, та Наказу №1863 від 06.09.2018р. відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб до бюджету при отриманні доходу як додаткове благо фізичної особи-платника податків - ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 20.09.2019 №802/10-36-13-03/ НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

З Акта перевірки слідує, що за період часу з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Факторинг про» було укладено ряд Договорів кредиту на загальну суму 1070000,00 грн. На випадок неповернення виданих за кредитними договорами грошових коштів ТОВ «ФК «Факторинг Про» уклало договори страхування ризиків, страховик - ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

Перевіркою встановлено, що отриману суму кредиту було повернуто ТОВ «ФК «Факторинг Про» за рахунок страхових виплат за вирахуванням франшизи в розмірі 796950,00грн., в т.ч.: ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» відшкодовано в 2015 році суму 796950,00грн. Суму в розмірі 273050,00 грн. станом на 31.12.2016р. не повернена Кредитодавцю (ТОВ «ФК «Факторінг Про»).

У зв`язку з вищевикладеним перевіркою встановлено, дохід отриманий ОСОБА_2 за рахунок погашення страховою компанією основної суми боргу ТОВ «ФК «Факторинг Про» отриманий як додаткове благо у розмірі 796950,00грн. відповідно до ч. «г» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ.

Податкові декларації про майновий стан і доходи за період 01.01.2015р. по 31.12.2016р. платник податків - фізична особа ОСОБА_1 не подавала.

ГУ ДФС у Київській обл. було направлено запит фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 «про надання інформації, пояснення та документальних підтверджень» від 12.07.2018р. №3059/Т/10-36-13-04 який відповідно до п.73.3 ПКУ надіслано 13.07.2018р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення №90.

У відповідь на вищезазначений запит фізична особа - платник податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), не надавала відповідь до контролюючого органу.

Таким чином відповідач встановив порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 :

а) пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 розділу II, п.176.1, п.179.1, п.179.2 ст.179 розділу IV Кодексу фізична особа - платник податків ОСОБА_1 , декларацію про отримані доходи за 2015р. до Переяслав-Хмельнпцького відділення (Переяслав- Хмельницький район) Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській обл. не подано;

б) ч. «г» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 було занижено загальний річний оподатковуваний дохід за 01.01.2015р. по 31.12.2015р. на суму 796950,00грн., та відповідно занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2015р. в сумі 158781,00грн;

в) п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження оподаткованого доходу фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. на суму 796950,00грн., що призвело до заниження військового збору за 2015р. в сумі 11954,25грн.

На підставі таких висновків Акта перевірки відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Позивач, не погоджується із вказаними вище висновками та оспорюваними рішеннями, вважаючи їх не обгрунтованими, протиправними та такими, що не базується на нормах чинного законодавства України і фактичних обставинах справи, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним завданням контролюючих органів є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових встановлених законодавством доходів (далі-податки, інші платежі).

Відповідно до п. 61.1, п. 61.2 ст. 61 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), Податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 20.1.4. п.20.1 ст.20 ПКУ органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений ст.75-86 ПКУ.

Згідно ст.62 ПКУ податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу відносин.

Судом встановлено, що на підставі пп.20.14 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, та Наказу №1863 від 06.09.2018р. відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб до бюджету при отриманні доходу як додаткове благо фізичної особи-платника податків - ОСОБА_1 , за результатами якої складено Акт перевірки.

Суд зазначає, що дослідженню у даній справі підлягають виключно обставини прийняття спірних рішень, оскільки вони є предметом позову, а не дії посадових осіб щодо дотримання ними процедури проведення перевірки.

Щодо встановленого порушення під час її проведення, яке стало підставою для прийняття спірних рішень слід зазначити наступне.

З Акта перевірки слідує, що за період часу з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Факторинг про» було укладено ряд Договорів кредиту на загальну суму 1070000,00 грн. На випадок неповернення виданих за кредитними договорами грошових коштів ТОВ «ФК «Факторинг Про» уклало договори страхування ризиків, страховик - ПрАТ «СК «Дніпроінмед».

Перевіркою встановлено, що отриману суму кредиту було повернуто ТОВ «ФК «Факторинг Про» за рахунок страхових виплат за вирахуванням франшизи в розмірі 796950,00грн., в т.ч.: ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» відшкодовано в 2015 році суму 796950,00грн. Суму в розмірі 273050,00 грн. станом на 31.12.2016р. не повернена Кредитодавцю (ТОВ «ФК «Факторінг Про»).

У зв`язку з вищевикладеним перевіркою встановлено, дохід отриманий ОСОБА_2 за рахунок погашення страховою компанією основної суми боргу ТОВ «ФК «Факторинг Про» отриманий як додаткове благо у розмірі 796950,00грн. відповідно до ч. «г» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ.

Відповідно до ч. «г» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається: суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовується згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПКУ додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Суд звертає увагу, що позивач у своїй позовній заяві помилково посилається на весь підпункт 164.2.17 п.164.2 ст.164, не звертаючи увагу, що ГУ ДФС у Київській області чітко зазначило порушення ч. «г» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ.

Відтак, в час виплати ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» частини грошового кредиту, за договором страхування у розмірі 796950,00 грн. - Кредитодавцю, ТОВ «ФК «Факторинг Про», ОСОБА_1 отримала додаткове благо у вигляді відшкодування грошових витрат на повернення кредиту.

Отримані доходи ОСОБА_1 згідно ч. «г» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, а саме дохід у вигляді відшкодування витрат на повернення кредиту в розмірі 796950,00 грн. за 2015р., отриманого у ТОВ «ФК «Факторинг Про» за 2016р.

У відповідності до п.49.1 п.49.2 ст.49 ПКУ: податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платників податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітній період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Податкові декларації про майновий стан і доходи за період 01.01.2015р. по 31.12.2016р. платник податків - фізична особа ОСОБА_1 не подавала.

Дохід отриманий ОСОБА_1 за рахунок погашення страховою компанією основної суми боргу ТОВ «Фінансовую компанією «Факторінг Про» отриманий як додаткове благо у розмірі 796950,00грн. відповідно ч. «г» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПКУ., та підлягає оподаткуванню:

а) Податок на доходи фізичних осіб:

Відповідно до ч. «г» пп.164.2.17 ПІ64.2 ст.164 ПКУ дохід отриманий платником як додаткове благо у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до п. 167.1 ст.167 ПКУ ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадів, визначених у п. 1672-167.5 ПКУ), у тому числі, але не включено у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

ЗУ «Про внесення змін до ПКУ та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 24.12.2014р. №74-УІІІ внесено зміни в частині того, що з 01.01.2015р. якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п.164.6 ст.164 ПКУ від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами і доповненнями щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, виставленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Розрахунок податку з доходів фізичних осіб:

- 2015 за ставкою 15% - 12180,00 * 15 % = 1827,00 грн.;

- 2015 за ставкою 20% - 796950 - 12180,00 = 156954,00 грн.;

Всього донараховано за 2015 ПДФО - 158781,00 грн.

В порушення вимог п. 179.7 ст.179 ПКУ фізична особа - платник податків ОСОБА_1 не сплатила до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 157781,00грн.

б) Військовий збір

Суд звертає увагу, що згідно п.16 Підрозділу 10 XX перехідних положень ПКУ - встановлюється військовий збір. Платником збору є особи, визначені п. 162.1 ст.162 ПКУ. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначенні ст.163 ПКУ. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування , визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

За результатами перевірки було встановлено заниження суми оподаткованого доходу з якого нараховується військовий збір фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. в сумі 796950,00 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства.

Заниження оподаткованого доходу фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. на суму 796950,00 грн., призвело до заниження військового збору за період 2015р. в сумі 11954,25 грн., чим порушено п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ.

Щодо доводів позивача, про те, що податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018р. грунтується на невідомих та не встановлених перевіркою обставинах суд зазначає таке.

Відповідно до пп.14.1.158, п.14.1. ст.14 ПКУ. податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплати суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно Наказу Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015 року «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків»:

Контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення

Податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018р. було складено у формі "Р" - у разі виявлення за результатами перевірок завищення або заниження податкових зобов`язань платника податків та за наслідками таких перевірок, передбачених Кодексом, штрафних (фінансових) санкцій, пов`язаних з таким заниженням (завищенням) податкових зобов`язань (крім грошових зобов`язань та/або штрафних (фінансових) санкцій, визначених іншими формами податкових повідомлень-рішень)

Відповідно до п.9 цього наказу, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018р. містить посилання на загальні статті податкового законодавства, щодо оподаткування доходів платників податків. А саме, п.167.1 ст.167 передбачає ставку податку 18 відсотків. Ст.177 передбачає оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності. Ст. 123 передбачає штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання.

Порушення податкового законодавства стосовно визначення суми податку на доходи фізичних осіб, військовий збір та не подачу декларації визначаються додатково в розрахунках штрафних санкцій.

Суд зазначає, що податковим органом разом з податковими повідомленнями- рішеннями: №, №, № від 09.10.2018 року позивачу був направлений Розрахунок штрафних санкцій (до акту перевірки від 20.09.2018 року №802/10- 36-13-03/), в якому детально зазначаються порушення та суми штрафних санкцій:

- ч. «г» пп. 164.2.17, п. 164.2, ст.164 ПКУ, фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 було занижено загальний річний оподатковуваний дохід за 01.01.2015р. по 31.12.2015р. на суму 796950,00 грн., та відповідно занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2015р. в сумі 158781,00грн.;

- п. 16-1 підрозділу 10 XX Пререхідних положень ПКУ, встановлено заниження оподаткованого доходу фізичною особою-платникм податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. на суму 796950,00 грн., що призвело до заниження військового збору за 2015р. в сумі 11954,25грн.;

- пп. 49.18.4, п.49.18, ст.49 розділу II, п.176.1, ст.176, п.179.1, п.179.2 , ст.179 розділу IV ПКУ, фізична особа-платник податків ОСОБА_1 , декларацію про отримані доходи за 2015р. до Переяслав_Хмельницького відділення (Переяслав- Хмельницький район) Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області не подано.

З вищенаведеного слідує висновок, що позивач був проінформований в повній мірі про правопорушення зазначені в податкових повідомленнях-рішеннях №, №, № від 09.10.2018р. та з розрахунком штрафних санкцій.

При розгляді даної адміністративної справи також варто враховувати практику Верховного суду в подібних правовідносинах:

Постава Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №817/401/16 від 08 травня 2018 року, зазначає:

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Основна сума боргу платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

Проценти нараховані за користування кредитними коштами включаються до оподаткованого доходу, що отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми бор, у платника податку, анульованого (прощеного) кредитором, оскільки нараховані проценти за користування кредитом, є платою за надану послугу з користування кредитними коштами, а тому анулювання таких (процентів) - звільнення від оплати за таку послугу для позивальника є додатковим благом, при цьому обов`язок сплати таких передбачено умовами кредитного договору як невід`ємної частини домовленостей досягнутих між сторонами та не є засобом забезпечення їх виконання.

При списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом включаючи і проценти як плату за отриману послугу з користування наданими коштами.

Відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України. Пеня та штраф є лише засобом забезпечення виконання основного зобов`язання перед банком та не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банківської установи.

Доходом платника податку у розумінні норм Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) є основна сума боргу та відсотки за кредитним договором, які були анульовані (прощені) кредитором, натомість анульовані (прощені) пеня, штраф чи підвищені відсотки (за прострочення платежу) не є доходом платника податку, а відповідно і не є об`єктом оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Боржник (платник податків). який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що спірні податкові повідомлення рішення №, , від 09.10.2018 року є цілком правомірними, ґрунтуються на чинному законодавстві та підлягають сплаті позивачем в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень надав суду достатньо доказів на підтвердження правомірності свої рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.