Справа № 360/1942/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

09 вересня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1942/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Карча В.М.,

представників відповідача Ластовицької О.К. (довіреність від 18.12.2018 № 01-6081/11), Олійника М.А. (довіреність від 06.05.2019 № 01-2180/11),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, поновлення на спеціальному обліку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, в якому позивач з урахуванням уточнень просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо прийняття наказів № 28 о/с від 21.01.2019, № 105 о/с від 03.04.2019; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 21.01.2019 № 28 о/с ЦЗ «Про кадрові питання», яким майор служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальник відділу комунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління, звільнений із займаної посади та зарахований у розпорядження начальника Головного управління; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 03.04.2019 № 105 о/с «Про кадрові питання», яким майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , колишнього начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління, який перебуває у розпорядженні начальника Головного управління, виключено з кадрів ДСНС України з 03.04.2019 та направлено до Сєвєродонецького міського військового комісаріату Луганської області для постановки на військовий облік; поновити позивача на рівнозначній посаді у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області; поновити на спеціальному обліку у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог зазначено таке.

Позивач працював та проходив службу з 03.10.2005 по 04.12.2014 та з 01.03.2017 по 03.04.2019, у листопаді 2017 року зарахований в кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області № 468 о/с ЦЗ від 02.11.2017 призначений на посаду начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління.

19.11.2018 позивача було попереджено про подальше вивільнення відповідно до підпункту 4 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу по закінченню двох місяців з моменту його одержання (підстава наказ ДСНС України від 27.09.2018 № 568 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті Головного управління ДСНС України у Луганській області» та наказ Головного управління від 19.10.2018 № 386-НО «Про здійснення організаційно-штатних заходів»).

Позивач зазначає, що йому не було запропоновано рівнозначну посаду, а також не було визначено переважне право на залишення на посаді. На засіданні комісії йому було запропоновано лише три вакансії у Головному управлінні та його структурних підрозділах станом на 20.11.2018. Із запропонованими посадами позивач не був згоден, оскільки вважав, що має право на першочергове зайняття рівнозначної посади (за місцем проживання) у Головному управлінні, яка на той час була вакантна та не була йому запропонована, що є порушенням пункту 65 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу.

Відповідно до наказу начальника Головного управління від 21.01.2019 № 28 о/с ЦЗ позивача звільнено з займаної посади та зараховано в розпорядження начальника Головного управління.

Про наявність наказу № 28 о/с ЦЗ від 21.01.2019 позивач дізнався після його звільнення зі служби в ДСНС, а саме після 04.04.2019 від сторонніх осіб. З наказом відповідач його не ознайомив, копію не надав.

На момент прийняття цього наказу позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Центрі відновлювального лікування та реабілітації ветеранів війни в м. Рубіжне, що підтверджується листком непрацездатності.

Позивач зазначає, що посада начальника відділу телекомунікацій та інформаційних технологій Головного управління існує у штатному розкладі на сьогодні.

Крім того, звільнення позивача не погоджувалося з об`єднаною профспілковою організацією ГУ ДСНС у Луганській області, членом якої він був.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 10.05.2019 позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 03.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

22.07.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову з таких підстав.

Наказом ДСНС від 27.09.2018 № 568 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті Головного управління» затверджено штат № 13/281 «Головне управління ДСНС України у Луганській області», де зазначено, що головному управлінню у двомісячний строк після отримання наказу здійснити організаційно-штатні заходи відповідно до чинного законодавства та укомплектувати підрозділи особовим складом згідно з кваліфікацією, освітою та відповідно до номенклатури посад.

Цей наказ введено в дію наказом Головного управління від 19.10.2018 № 386-НО, яким введено в дію штат № 13/281. Відповідно до п. 4.2 цього наказу особи, посади яких планується скоротити з 19.12.2018, серед яких є ОСОБА_1 , ознайомлені з наказом.

19.11.2018 позивача попереджено про подальше можливе вивільнення.

20.11.2018 позивачеві запропоновано наявні вакантні посади Головного управління, однак позивач відмовився від запропонованих посад.

Наказом Головного управління від 21.01.2019 № 28 «Про звільнення із займаної посади та зарахування у розпорядження начальника Головного управління ОСОБА_1 » відповідно до п. 79 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (далі Положення), на підставі наказу ДСНС від 27.09.2018 № 568 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області» та наказу Головного управління від 19.10.2018 № 368-НО «Про здійснення організаційно-штатних заходів» нижчезазначену особу старшого начальницького складу Головного управління звільнити із займаної посади та зарахувати у розпорядження начальника Головного управління з 21 січня 2019 року: п. 1 майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління»; п. 2 визначити місцем несення служби центр оперативного зв`язку, телекомунікаційних систем та інформаційних технологій Головного управління».

Посилаючись на положення Кодексу цивільного захисту України, Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, відповідач зазначає, що начальник Головного управління має право на складання власного рішення стосовно службової діяльності позивача та доцільності продовження проходження служби працівників, які підлягають звільненню у зв`язку з організаційно-штатними змінами, право одноособово приймати рішення, видавати накази. Крім того, посилається, що 13.03.2019 позивач подав на ім`я начальника Головного управління рапорт про звільнення із служби цивільного захисту.

Відповідач вважає, що при прийнятті наказу від 21.01.2019 № 28, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та зараховано в підпорядкування начальника Головного управління, дотримано необхідного балансу між негативними наслідками для прав ОСОБА_1 щодо подальшого проходження служби.

У зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів посада начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління, яку займав ОСОБА_1 , підлягала скороченню. Відповідно, після закінчення двомісячного терміну з моменту одержання попередження про подальше вивільнення ОСОБА_1 підлягав звільненню, про що свідчить наказ Головного управління від 03.04.2019 № 105 «Про кадрові питання».

Головне управління з дотриманням вимог чинного законодавства України пропонувало ОСОБА_1 наявні вакансії Головного управління та його структурних підрозділів відповідно до кваліфікації. ОСОБА_1 від запропонованих посад відмовився.

На підставі викладеного відповідач вважає, що він діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до чинного законодавства, у зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 48-54).

У судове засідання позивач не прибув, просив розглядати справу без його участі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, надали пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву. Також пояснили, що посада начальника Відділу телекомунікацій, інформаційних технологій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області не пропонувалася ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він за кваліфікаційними вимогами не відповідав зазначеній посаді.

Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах і підрозділах цивільного захисту відповідно до контракту № 322/17, який набрав чинність з 02.11.2017. Контракт укладено на 3 років (арк. спр. 55-57).

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 02.11.2017 № 368 майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління ДСНС у Луганській області (арк. спр. 58).

Відповідно до наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.09.2018 № 568 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті Головного управління ДСНС України у Луганській області» наказано, зокрема: 1. Затвердити штат № 13/281 «Головне управління ДСНС України у Луганській області» (мирного часу) чисельністю 299 посад; 2. Головне управління ДСНС України у Луганській області (м. Сєвєродонецьк), що утримується на штаті № 13/260 «Головне управління ДСНС України у Луганській області», перевести на штат № 13/281 «Головне управління ДСНС України у Луганській області», місце дислокації м. Сєвєродонецьк; 3. Штат ввести у дію з моменту отримання його Головним управлінням ДСНС у Луганській області; 4. Після здійснення організаційно-штатних заходів скасувати штат № 13/260 «Головне управління ДСНС України у Луганській області» та передати на архівне зберігання (арк. спр. 59).

Відповідно до наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.09.2018 № 568 «Про здійснення організаційно-штатних заходів в апараті Головного управління ДСНС України у Луганській області» наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 19.10.2018 № 386-НО введено в дію штат № 13/281 чисельністю 299 посад (арк. спр. 60-63). Відповідно до п. 4.2 цього наказу ознайомлено з наказом осіб, посади яких планується скоротити з 19.12.2018, серед яких є майор служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальник відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління.

Позивач 19.11.2018 під особистий підпис ознайомлений з наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 19.10.2018 № 386-НО, що підтверджується аркушем ознайомлення (арк. спр. 64).

19.11.2018 позивача попереджено про подальше вивільнення (арк. спр. 65).

Позивачеві було запропоновано наявні вакантні посади ГУ ДСНС України у Луганській області станом на 20.11.2018 відповідно до його кваліфікації, а саме: головного фахівця відділу телекомунікацій та інформаційних технологій ГУ ДСНС України у Луганській області, фахівця І категорії відділу інформаційних технологій центру оперативного зв`язку, телекомунікаційних систем та інформаційних технологій ГУ ДСНС України у Луганській області; начальника відділення зв`язку аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Луганській області. Однак, позивач відмовився від запропонованих посад, оскільки йому не було запропоновано рівнозначної посади, про що власноручно письмово зазначив на пропозиції вакантних посад (арк. спр. 66).

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (по особовому складу цивільного захисту) від 21.01.2019 № 28 відповідно до абз. 2 пункту 79 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593, звільнено із займаної посади та зараховано у розпорядження начальника Головного управління з 21 січня 2019 року майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , (і.н. ), начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління; визначено місцем несення служби центр оперативного зв`язку, телекомунікаційних систем та інформаційних технологій Головного управління (арк. спр. 69).

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (по особовому складу) від 03.04.2019 № 105 «Про кадрові питання» звільнено із служби цивільного захисту у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктами 173, 176 підпунктом 4 (і зв`язку із скороченням штатів) Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593, майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , колишнього начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління, який перебуває у розпорядженні начальника Головного управління; виключено з кадрів ДСНС України з 03.04.2019 (арк. спр. 72).

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд України в своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У своїй постанові від 17 лютого 2015 року № 21-8а/15 Верховний Суд України зазначив, що будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. Так, у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно із частиною третьою статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Спеціальним законодавством, яке урегульовує питання проходження служби цивільного захисту, є Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України), Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ України № 593 від 11.07.2013 (далі Положення № 593).

Відповідно до статті 3 КЦЗ України правовою основою цивільного захисту є Конституція України, цей Кодекс, інші закони України, а також акти Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно зі статтею 101 КЦЗ України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 103 КЦЗ України передбачено, що з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту укладається контракт про проходження служби цивільного захисту.

Відповідно до частин першої та другої статті 102 КЦЗ України на службу цивільного захисту приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни України з повною загальною середньою освітою, які відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров`я виконувати свій службовий обов`язок. Кваліфікаційні вимоги до осіб, які приймаються на службу цивільного захисту, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Стаття 106 КЦЗ України врегульовує питання звільнення із служби цивільного захисту.

Згідно з частиною першою цієї статті звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту проводиться:

1) у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», і за станом здоров`я придатні до військової служби;

2) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби із зняттям з військового обліку.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 106 КЦЗ України контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 58 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 (далі - Положення № 593), перелік посад, що підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу, та перелік посад для призначення (звільнення) осіб рядового і начальницького складу (далі - номенклатура посад) визначаються ДСНС.

Згідно з пунктом 61 Положення № 593 особи рядового і начальницького складу призначаються на посади, які передбачені штатами (штатними розписами) органів чи підрозділів цивільного захисту, наказами по особовому складу відповідних керівників (начальників) згідно з номенклатурою посад.

За пунктом 79 Положення № 593 особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту в разі: ліквідації (реорганізації) органу чи підрозділу цивільного захисту, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, - до двох місяців.

Відповідно до пункту 80 Положення № 593 особи рядового і начальницького складу звільняються з посад та зараховуються у розпорядження відповідних керівників (начальників) наказами по особовому складу керівників (начальників), які мають право призначати на такі посади.

Згідно з пунктом 176 Положення № 593 контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту:

4) у зв`язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два місяці.

Пунктом 78 Положення № 593 передбачено, що у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу або переведення на іншу посаду такі особи підлягають поновленню на посаді, яку займали раніше, або призначенню на іншу рівнозначну посаду.

Відповідно до частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою цієї статті визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У відповідності до частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відтак, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49 КЗпП України, суд дійшов до висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року по справі № 823/5389/15.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що при вирішенні питання щодо звільнення працівника за скороченням штату відповідач зобов`язаний одночасно з попередженням про звільнення:

1) запропонувати працівнику всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації

2) розглянути можливість подальшого використання працівника на службі особи, що звільняється.

Відповідно до пункту 63 Положення № 593 призначення осіб рядового і начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється:

1) на вищі посади - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади:

[…] у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів.

Згідно з пунктом 64 Положення № 593 призначення з вищих посад на нижчі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів здійснюється прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади за умови відсутності можливості призначити особу рядового і начальницького складу на рівнозначну посаду в цьому ж органі чи підрозділі цивільного захисту.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом установлено, що відповідно до штату № 13/260 Головного управління ДСНС України у Луганській області, затвердженого наказом ДСНС України 09.11.2015 № 551, у відділі телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 було передбачено одну штатну одиницю начальника відділу, граничне спеціальне звання підполковник служби цивільного захисту (арк. спр. 134).

Наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області від 11.04.2018 № 113-НО затверджено Положення про відділ телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яким визначено, зокрема, основні завдання відділу, функції, а також кваліфікаційні вимоги до посади начальника відділу (арк. спр. 124-133).

Так, відповідно до пункту 7.9 вищевказаного Положення на посаду начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління призначається особа, яка має повну вищу освіту відповідного професійного спрямування за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра, спеціаліста зі стажем роботи за фахом на керівних посадах не менше 3 років або стаж роботи за фахом на керівних посадах в інших сферах управління не менше 5 років.

Аналогічні кваліфікаційні вимоги до посади начальника відділу зазначено в посадовій інструкції начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 ГУ ДСНС України у Луганській області, затвердженій т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Луганській області 11.04.2018 (арк. спр. 115-120).

Відповідно до штату № 13/281 Головного управління ДСНС України у Луганській області, затвердженого наказом ДСНС України 27.09.2018 № 568, у відділі телекомунікацій та інформаційних технологій передбачено одну штатну одиницю начальника відділу, граничне спеціальне звання підполковник служби цивільного захисту (арк. спр. 76-77).

Наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області від 15.02.2019 № 56-НО затверджено Положення про відділ телекомунікацій, інформаційних технологій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, яким визначено, зокрема, основні завдання відділу, функції, та також кваліфікаційні вимоги до посади начальника відділу (арк. спр. 135-140).

Згідно з пунктом 7.16 цього Положення кваліфікаційні вимоги до посади начальника відділу: вища освіта за освітньо-кваліфікаційними рівнями спеціаліста або магістра та спеціальністю, що відповідає профілю діяльності на посаді. Післядипломна освіта за відповідною спеціальністю. Стаж роботи за фахом за напрямом телекомунікації, інформаційних технологій не менше 7-ми років або стаж роботи за фахом на керівних посадах не менше 5-ти років.

Проаналізувавши зміст Положення про відділ телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, затвердженого наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області від 11.04.2018 № 113-НО, та Положення про відділ телекомунікацій, інформаційних технологій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, затвердженого наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області від 15.02.2019 № 56-НО, суд зазначає, що функції цих відділів є майже повністю ідентичними.

За штатом № 13/260 у відділі телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області та за штатом № 13/281 у відділі телекомунікацій, інформаційних технологій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області кількість штатних одиниць також однакова 6 осіб.

Таким чином, фактично відбулась внутрішня реорганізація юридичної особи шляхом створення в штатному розписі нового відділу, аналогічного за функціями попередньому, та посади начальника відділу, зміст і обсяг посадових обов`язків якого є також аналогічними змісту та обсягу посадових обов`язків посаді начальника відділу за попереднім штатом.

При цьому в порушення пункту 63 Положення № 593 відповідачем не було запропоновано позивачеві рівнозначну посаду, а саме посаду начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області.

Доводи представників відповідача про те, що позивач за кваліфікаційними ознаками не відповідав вимогам для зайняття посади начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, оскільки займати вказану посаду може особа з освітою «зв`язківця», а у позивача наявна освіта програміста, суд вважає безпідставними, оскільки така кваліфікаційна вимога на час видачі наказу від 21.01.2019 про звільнення позивача з посади не була визначена.

Щодо посилань відповідача на кваліфікаційні вимоги до посади начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, визначені у Положенні про відділ телекомунікацій, інформаційних технологій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, затвердженому наказом начальника ГУ ДСНС України у Луганській області від 15.02.2019 № 56-НО, суд зазначає, що вказане Положення з кваліфікаційними вимогами до посади начальника відділу затверджено 15.02.2019, тобто, після винесення відповідачем наказу від 21.01.2019 № 28 про звільнення позивача з посади.

Таким чином, відповідачем у порушення вимог чинного законодавства було видано наказ від 21.01.2019 № 28 «Про звільнення із займаної посади та зарахування у розпорядження начальника Головного управління ОСОБА_1 », що у подальшому призвело також до видачі протиправного наказу від 03.04.2019 № 105 «Про кадрові питання», згідно з яким звільнено із служби цивільного захисту у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктами 173, 176 підпунктом 4 (і зв`язку із скороченням штатів) майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 .

Суд також не бере до уваги посилання відповідача на ту обставину, що позивач особисто написав рапорт про звільнення, оскільки, як слідує зі змісту наказу від 03.04.2019 № 105, ОСОБА_1 було звільнено не за його рапортом, а у зв`язку із скороченням штатів, про що зазначено в наказі.

Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вищезазначених наказів належать до задоволення.

При вирішенні питання поновлення позивача на рівнозначній посаді суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 Кодексу законів про працю України, а відтак, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.10.2018 у справі № 821/3687/15-а, від 11.10.2018 у справі № 826/26897/15 та від 11.10.2018 у справі № 823/5367/15.

За змістом пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнений без законних підстав або з порушенням установленого порядку працівник не поновлюється на попередній роботі лише у випадку, коли поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації.

Оскільки суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 21.01.2019 № 28 «Про звільнення із займаної посади та зарахування у розпорядження начальника Головного управління Бородіна С.Ю.» та від 03.04.2019 № 105 «Про кадрові питання», позивач підлягає поновленню на посаді, з якої його було звільнено, а саме начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, з наступного дня після звільнення з посади, тобто з 22.01.2019.

Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду його стягнення, суд виходить з такого.

Вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати (постанова Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року по справі № 6-2123цс15).

Зважаючи, що спеціальним законодавством, а саме Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 936/32388, не врегульовано порядок розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, при розрахунку вказаних сум суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу XXIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 р. за № 936/32388, особам рядового і начальницького складу, яких звільнено із займаних посад та для вирішення питання щодо подальшого проходження служби зараховано в розпорядження відповідних керівників органів управління (підрозділів) із підстав, передбачених пунктом 79 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, виплата грошового забезпечення зберігається в розмірі, визначеному пунктом 2 цього розділу, на весь період перебування в розпорядженні, але не більше двох місяців.

Виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, зазначеним у пункті 1 цього розділу, здійснюється з розрахунку: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород і надбавки за службу в умовах режимних обмежень) та премії, що були встановлені особам рядового і начальницького складу за останньою штатною посадою на момент зарахування в розпорядження.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, у період з 22.01.2019 по 03.04.2019 позивачеві виплачувалося грошове забезпечення відповідно до пунктів 1, 2 вищевказаної Інструкції (арк. спр. 153).

Відтак, вимушений прогул позивача слід обраховувати з 04.04.2019 по день ухвалення судового рішення 09.09.2019.

Згідно з довідкою від 22.07.2019 № 78, виданою Головним управлінням ДСНС України у Луганській області, грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці служби перед звільненням складало: за брезень 2019 року 15897,00 грн, за квітень 2019 року 15897,00 грн, разом 31794,00 грн (арк. спр. 83).

Кількість робочих днів у лютому 2019 року склала 20, у березні 2019 року 21, всього 41 робочий день.

Таким чином, сума середньоденного грошового забезпечення позивача складає 775,46 грн (31794,00 : 41 = 775,46).

У періоді вимушеного прогулу з 04.04.2019 по 09.09.2019 кількість робочих днів склала 107 (у квітні 2019 року 17, у травні 2019 року 22 робочих днів, у червні 2019 року 18 робочих днів, у липні 2019 року 23 робочих дні, у серпні 2019 року 21 робочий день, у вересні 2019 року 6 робочих днів).

Кількість робочих днів обраховано з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 10.01.2019 № 7-р «Про перенесення робочих днів у 2019 році».

Таким чином, середня заробітна плата за весь час вимушеного прогулу за період з 04.04.2019 по 09.09.2019 складає 82974,22 грн (107 робочих днів х 775,46 грн (середньоденна заробітна плата)).

Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, ГУ ДСНС України у Луганській області як податковий агент відповідно до норм Податкового кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язана виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2019 по 09.09.2019 в сумі 82974,22 грн, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття наказів від 21.01.2019 № 28 та від 03.04.2019 № 105 суд зазначає таке.

Вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії, в даному випадку накази від 21.01.2019 № 28 та від 03.04.2019 № 105. Саме вони мають вплив на права позивача. Виходячи із завдання Кодексу адміністративного судочинства України справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення прав чи інтересів особи.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині не належать до задоволення через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об`єкту порушеного права.

Суд також не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідача поновити позивача на спеціальному обліку у Головному управлінні Державної служби з надзвичайних ситуацій у Луганській області. Ця вимога є необґрунтованою, позивачем не зазначено, на якому саме спеціальному обліку його слід поновити та у чому полягає порушення його прав. На підставі досліджених доказів судом не встановлено, що права позивача було порушено зняттям його зі спеціального обліку в ГУ ДСНС України у Луганській області.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам позивача, оскільки вищевикладені факти та обставини є достатніми для вирішення справи, а інші доводи не впливають на вирішення спору.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача ОСОБА_1 на посаді та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.

Позивачем за подання до суду позову сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн (арк. спр. 35).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї статті визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як установлено судом, судовий збір позивачем було сплачено за дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме: про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття оскаржених наказів та зобов`язання відповідача поновити позивача на спеціальному обліку в ГУ ДСНС України у Луганській області.

Оскільки у задоволенні вказаної частини позовних вимог суд відмовляє, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Щодо решти позовних вимог, а саме - про визнання протиправними та скасування наказів та поновлення на посаді, позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, поновлення на спеціальному обліку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (по особовому складу цивільного захисту) від 21.01.2019 № 28 «Про звільнення із займаної посади та зарахування у розпорядження начальника Головного управління ОСОБА_1 », згідно з яким звільнено із займаної посади та зараховано у розпорядження начальника Головного управління з 21.01.2019 майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 ), начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (по особовому складу) від 03.04.2019 № 105 «Про кадрові питання», згідно з яким звільнено із служби цивільного захисту у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктами 173, 176 підпунктом 4 (і зв`язку із скороченням штатів) майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , колишнього начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління, який перебуває у розпорядженні начальника Головного управління; виключено з кадрів ДСНС України з 03.04.2019.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області з 22.01.2019.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 1-б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2019 по 09.09.2019 в сумі 82974 грн 22 коп. (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот сімдесят чотири грн 22 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць виконується негайно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2019 року.

Суддя І.О. Свергун