Справа № 288/886/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 288/886/17

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Рудник М.І.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

11 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області (ДВС ГУЮ у Житомирській області) про визнання неправомірною та скасування постанов від 27 грудня 2016 року про закриття виконавчого провадження.

Попільнянським районним судом Житомирської області прийнято рішення від 07 березня 2019 року про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2016 року у справі №288/700/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Андрушівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання відповідача вчинити певні дії задоволено частково, визнано неправомірними дії Андрушівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відмові виплати пенсії ОСОБА_1 , яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язано Андрушівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити та виплачувати з 12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 пенсію призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі вказаної постанови 01 листопада 2016 року видано виконавчий лист в якому «зобов`язано Андрушівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити та виплачувати з 12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування».

02 листопада 2016 року позивач надіслала на адресу відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області виконавчий лист №288/700/16-а, заяву про відкриття виконавчого провадження та просила копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження надсилати на її адресу.

Так, 15 березня 2017 року позивач подала до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області з проханням письмово повідомити її про те на якій стадії розгляду знаходиться її заява про відкриття виконавчого провадження щодо виконавчого листа №288/700/16-а, виданого 08 вересня 2016 року.

Листом від 04 квітня 2017 року за вих. № 3.2./1106/1164/6125 відповідач повідомив позивачу про те, що відкрито виконавче провадження № 52820782 з примусового виконання виконавчого листа №288/700/16-а від 08 вересня 2016 року. При цьому, 05 грудня 2016 року надійшло повідомлення Андрушівського об`єднаного УПФУ в Житомирській області в якому зокрема зазначено, що при визначені меж встановлених судом зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення, а тому ОСОБА_1 відновлено виплату пенсії з 12 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року, так як в позовній заяві та мотивувальній частині судового рішення міститься посилання на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ про тимчасове припинення пенсії у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про статус народного депутата», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій та статус суддів» з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

27 грудня 2016 року державним виконавцем на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, так як рішення суду фактично виконано.

За таких обставин, позивач 11 липня 2017 року звернулась до відповідача із письмовою заявою з проханням видати їй копії документа виконавчого провадження ВМ № 52820782 з примусового виконання виконавчого листа №288/700/16-а на виконання якої відповідачем надіслано постанову про закінчення виконавчого провадження від 27 грудня 2016 року.

Не погодившись з такою постановою позивач оскаржила її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ст. 19 Закону №1404 сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

При цьому, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39 Закону №1404).

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови слугувало повідомлення боржника про виконання рішення суду в повному обсязі та при визначені меж встановлених судом зобов`язань враховано як резолютивна, так і мотивувальна частини судового рішення, а тому ОСОБА_1 відновлено виплату пенсії з 12 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Проте, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №1404 визначено, що у виконавчому документі зазначаються резолютивна частина рішення, тоді як у резолютивній частині постанови Попільнянського районного суду Житомирської області від 08 вересня 2016 року відсутня вказівка про те, що остаточною датою виконання рішення є 31 грудня 2016 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження відповідач діяв не в межах та не на підставі закону, а відтак наявні підстави для її скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 07 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.