Справа № 500/1375/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1375/19

16 вересня 2019 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кременецького управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-1157-52 від 08.11.2018, та визнання дій протиправними відповідача щодо порушення вимог податкового законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.11.2018 відповідач виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1157-52, якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) в розмірі 14820,18 грн. відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Винесена відповідачем зазначена вимога про сплату боргу позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки з кінця 2013 р. остання не займається підприємницькою діяльністю, як наслідок не подавала до контролюючого органу фінансової звітності, а тому неподання такої звітності свідчить про те, що позивач відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців" (в редакції, який діяв на момент неподання фінансової звітності позивачем в 2014-2015 рр.) припинила підприємницьку діяльність та є підставою для ухвалення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Однак, відповідач, всупереч вимог чинного законодавства України, жодного разу не звертався до суду щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 24.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 23.07.2019.

Тернопільським окружним адміністративним судом у судових засіданнях у даній справі, які проводилися 23.07.2019, 26.07.2019, 09.09.2019 оголошувалась перерва на підставі статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС).

Водночас, ухвалою суду від 26.07.2019 допущено процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача - Кременецького управління Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання від 16.09.2019, в якому просить розглядати справу без її участі та позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву від 16.09.2019, в якій просить розглядати справу в порядку письмового провадження. Водночас, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що оскаржена вимога винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, суд, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та розглянув дану справу в порядку письмового провадження відповідно до частини третьої статті 194 КАС.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_1 , в тому числі з інформації, яка міститься в інформаційній системі "Податковий блок. Облік платників податків" ОСОБА_1 була зареєстрована з 08.10.2008 по 22.12.2018 як фізична особа - підприємець Шумською районною державною адміністрацією Тернопільської області та перебувала на обліку в контролюючого органу, як платник податків та єдиного внеску (арк. справи 22, 34-38).

08.11.2018 відповідач виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1157-52, якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 14820,18 грн. за 2017 р. та І- ІІІ кв . 2018 р. відповідно до статті 25 Закону № 2464-VI. Зазначена вимога була надіслана та отримана позивачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (арк. справи 42).

Таким чином, твердження позивача на те, що відповідач не надіслав позивачу оскаржену вимогу є хибним, оскільки матеріалами справи підтверджено, що зазначена вимога була надіслана відповідачем та отримана позивачем.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 5 Закону № 2464-VI взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Взяття на облік осіб, зазначених: в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою (абзац сьомий частини першої статті 5 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Суд встановив, що 22.12.2018 позивач припинила підприємницьку діяльність, тобто на дату винесення оскарженої вимоги позивач була зареєстрована як фізична особа - підприємець та перебувала на загальній системі оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Абзацом другим частини першої статті 7 Закону № 2464-VI у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, враховуючи те, що позивач станом на 08.11.2018, тобто на дату винесення оскарженої вимоги, не перебувала в процесі припинення підприємницької діяльності, а також те, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI являлася платником єдиного внеску, суд дійшов висновку, що остання зобов`язана була своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок незалежно від фінансового стану платника.

Твердження позивача на те, що відповідач зобов`язаний був звернутися до суду про винесення судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, так як остання протягом 2014-2015 рр. не подавала до контролюючого органу фінансової звітності, є хибним, оскільки пункт 67.2 статті 67 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI надає право контролюючому органу звертатися до суду щодо винесення такого судового рішення, а не обов`язок.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469), що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 № 508/26953 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (частина п`ята статті 8 Закону № 2464-VI).

Відповідно до шістнадцятої частини статті 25 Закону № 2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Як слідує з інтегрованої картки платника податків позивача та не заперечується відповідачем, що в суму недоїмки з ЄСВ в розмірі 14820,18 грн. входить:

- станом на 09.02.2018 нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за 2017 рік у розмірі 8448 грн. (704 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2017 по 01.01.2018) х 12 місяців);

- станом на 31.10.2018 нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за три квартали 2018 року у розмірі 7371,54 грн. (819,06 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 по 01.01.2019) х 9 місяців).

Оскільки, у позивача станом на 31.12.2012 існувало сальдо в сумі 999,36 грн., сума нарахувань єдиного соціального внеску за період 2017-2018 рр. 15819,54 грн. зменшена за рахунок переплати, а тому сума недоїмки ЄСВ складає 14820,18 грн. (15819,54 грн.- 999,36 грн.).

Таким чином, контролюючим органом нараховано позивачу суму ЄСВ самостійно виходячи із встановленого у звітному періоді його мінімального розміру безвідносно до факту отримання ним доходу.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржена вимога винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами статті 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-1157-52 від 08.11.2018, та визнання дій протиправними відповідача щодо порушення вимог податкового законодавства, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.09.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.