Справа № 0740/886/18
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 вересня 2019 року

Київ

справа №0740/886/18

адміністративне провадження №К/9901/25677/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі №0740/886/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про скасування наказів, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправними (незаконними) дії відповідача щодо звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Тячівського Відділу поліції Головного управління (далі - Посада; Відділ поліції відповідно);

- визнати протиправними та скасувати накази від 20 липня 2018 року №1443 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Тячівського ВП ГУНП» та «По особовому складу» від 10 вересня 2018 №189 о/с в частині, що стосується звільнення позивача з посади;

- зобов`язати скасувати у трудовій книжці ОСОБА_1 запис щодо звільнення, так як останній внесений всупереч пункту 2.26 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 №58 та незаконного наказу;

- поновити позивача на посаді та нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дати звільнення до набрання рішенням суду законної сили;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року, позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Закарпатській області змінити дату звільнення в наказі №189 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 11 вересня 2018 року на 15 вересня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Закарпатській області належним чином оформити в трудовій книжки ОСОБА_1 запис про звільнення в частині формулювання причини звільнення, відповідно до вимог Інструкції.

Стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року у розмірі 982,52 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку зі звільненням з якої виник цей спір (інспектор сектору реагування патрульної поліції №1), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі №0740/886/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про скасування наказів, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду