Справа № 449/294/19
Суддя: Борняк Р. О.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 449/294/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2019 р. м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді: Борняк Р.О.,

з участю секретаря судових засідань: Баран П.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни адміністративний позов ОСОБА_1 до Управліня патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області з адміністративним позовом, в якому просить: визнати дії рядового роти, ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними та касувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №992285 винесену 28.02.2019 інспектором роти УПП в Рівненській області про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, Кодексу України про адміністративне правопорушення, а справу - закрити.

В обґрунтування позову покликається на те, що 28 лютого 2019 року поліцейським, інспектором роти Процюком Миколою Михайловичем було винесено постанову серії НК №992285 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 14.6 (в) ПДР; ч. 2 ст. 122 та накладено стягнення у розмірі 425 гривень.

Зазначає, що зі змісту винесеної постанови вбачається, що він, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia А7, номерний знак НОМЕР_1 , 28.02.19р., о 15 год 43 хв, рухаючись автомобільною дорогою М06 Київ-Чоп, 384-й км., керуючи ТЗ, нібито, порушив правила обгону, а саме здійснив обгін ближче ніж 50м до пішохідного переходу, чим порушив п. 14.6 (в) ПДР - порушення правил обгону.

Вважає постанову, винесену 28 лютого 2019 року, о 15:43 год, серії НК №992285 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правила Дорожнього Руху він не порушував, а дії Поліцейського, інспектора роти Процюка М.М. при її винесенні протиправними з огляду на наступне.

Рухаючись по дорозі М06 Київ-Чоп, на 384-й км перед ним рухався автомобіль із невеликою швидкістю. Беручи до уваги відсутність заборони для обгону та наявну дорожню ситуацію він здійснив обгін вище вказаного транспортного засобу, чітко притримуючись Правил Дорожнього Руху, а саме перед початком маневру, впевнившись про його безпечність, здійснив обгін із його завершенням, зайнявши праву смугу руху з відстанню більшою за 50м до початку пішохідного переходу. На думку інспектора роти Процюка ММ ця відстань завершення маневру була меншою за 50м, а саме біля 20-25м. Звертає увагу, що патрульний автомобіль від даного місця був розташований на відстані біля 500м. Водія автомобіля, який був ним в даній ситуації обігнаний не зупиняли для подачі свідчень. Інших свідків даного маневру також не було долучено до розгляду даної постанови.

На його клопотання йому було надано відео, де ТЗ Skoda Octavia А7, номерний знак НОМЕР_1 здійснює обгін, де маневр закінчується задовго до початку пішохідного переходу, проте на думку інспектора роти Процюка М.М. це є доказом його винуватості. По суті даного твердження зауважує, що на даному відео не видно точної відстані при закінченні маневру, і знаходячись в пів кілометра від даної точки визначити відстань в 20-25 м не є можливим. Висновки інспектора роти Процюка М.М. базуються виключно на його особистих здогадках.

Окрім цього зазначає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Інспектор роти , ОСОБА_2 . проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, що унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, Інспектор роти Процюк М. М . пішов до свого патрульного автомобілю, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Зазначає, що своїми діями, Поліцейський, Інспектор роти Процюк М.М.. грубо порушив вимоги ст.ст.278,279 КУпАП.

Звертає увагу, що дії Інспектора роти, ОСОБА_2 УПП в Рівненській області щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування його пояснень, за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена постанова 28 лютого 2019 року серії НК №992285 про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною і необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце такого, однак подав заяву, згідно з якою, останній просить проводити розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача - Управліня патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду даної адміністративної справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах адміністративної справи, проте подав відзив, відповідно до якого, останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, враховуючи наступне.

28.02.2019 року о 15 год. 45 хв. на Авто дорозі М-06 Київ-Чоп, 384 км, позивач керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA номерний знак НОМЕР_1 порушив Правила обгону, а саме здійснив обгін ближче ніж за 50 м до пішохідного переходу у населеному пункті, чим порушив п. 14.6(b) Правил дорожнього руху України. Чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В результаті чого був зупинений інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Рівненській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Процюком Миколою Михайловичем, яким було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення до справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №992285 від 28.02.2019 року. Даною постанову позивача було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Звертає увагу, що зважаючи на норми чинного законодавства, інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Рівненській області Департаменту патрульної поліції Процюком М.М. правомірно на місці вчинення позивачем адміністративного правопорушення виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Звертає також увагу, що розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був зафіксований за допомогою технічного приладу ВК -00094 , що має функцію фото та відеозапису, закріпленому на форменому одязі інспектора (відео даної події додаються до відзиву в якості додатків). Дані відеоматеріали є доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП.

Зазначає, що характерний звук, що супроводжує весь відеозапис свідчить про низький рівень акумулятора технічного засобу, на який проводилася відео фіксація розгляду справи, що в кінцевому результаті призвело до повного розрядження камери. Тому повної фіксації всього розгляду справи немає. АЛЕ на відео чітко видно, як інспектор ознайомлює ОСОБА_1 з відео порушення п.14.6 (в) ПДР України, на що позивач заперечує факт вчинення правопорушення, хоча і не заперечує, що міг завершити маневр обгону за 15-30 метрів до пішохідного переходу.

Також позивач забажав надати не лише усні пояснення, а й письмові на окремому аркуші паперу, що він і зробив. Дане пояснення було взяте до уваги інспектором та долучене до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить відповідний запис в постанові.

Проте, так як і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і до позовної заяви не було надано жодних доказів, які б підтвердили обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, відео з власного відео реєстратора або ж інших фіксуючих пристроїв.

Звертає увагу суду і на те, що позивач, зазначаючи у позові, що були порушенні його права, не надає жодного доказу порушення будь-яких його прав.

Також, звертає увагу суду, що розгляд справи про адміністративне правопорушення був проведений поліцейським відповідно до вимог ст. 279 КУпАП, а зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 992285 від 28.02.2019 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП, в ній зазначено, опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З врахуванням вище викладеного вважає, позовні вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а постанова серії НК № 992285 від 28.02.2019 року законною, обґрунтованою та такою, що відображає дійсні обставини справи.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності сторін на підставі наявних доказів, так як такі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток та висловили свою позицію у поданих заявах.

Суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів)

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст.247КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями ч.2 ст. 122 КУпАП, встановлено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Стосовно наявності чи відсутні факту адміністративного правопорушення та порушення позивачем ПДР, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови серії НК №992285 від 28.02.2019 р., ОСОБА_1 , 28.02.2019 року близько 15 год., 45 хв., на а/д М-06 «Київ-Чоп», 38 км., керуючи транспортним засобом марки «Skoda Octavia А7» номерний знак « НОМЕР_1 », порушив правила обгону, а саме здійснив обгін ближче ніж 50 м., до пішохідного переходу, чим порушив п.14.6 (В) ПДР України.

Обгін, відповідно до ПДР України, це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Згідно з п.14.6 (В) ПДР України обгін заборонено, зокрема: ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Наближаючись до пішохідного переходу, водій зобов`язаний знизити швидкість руху свого транспортного засобу, а в разі створення перешкоди або небезпеки для руху пішоходів зупинитися перед пішохідним переходом згідно з п. 18.1 цих Правил дорожнього руху.

Згідно п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, як на обставини вчинення правопорушення покликається на складену ним постанову у справі про адміністративне правопорушення та на долучений до матеріалів справи відеозапис, який був зафіксований за допомогою технічного приладу ВК-00094, що має функцію фото та відеозапису, закріпленому на форменому одязі інспектора.

Разом з цим суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Щодо долученого до матеріалів справи відеозапису зафіксованого за допомогою технічного приладу ВК-00094, що має функцію фото та відеозапису, закріпленому на форменому одязі інспектора, суд зазначає наступне.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак посилання на будь-який технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не містить.

Таким чином, в порушення ч 3. ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 24.01.2019 в справі № 428/2769/17 (К/9901/1667/17).

Окрім цього, суд зазначає, що на долученому до матеріалів адміністративної справи відеозаписі, відсутні фото або відеозапис моменту вчинення вищезазначеного правопорушення.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п. 14.6 «в» Правил дорожнього руху України, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відтак встановлено, що прийняттям спірної постанови відповідачем було порушено, гарантоване статтями 280, 251 КпАП України, право позивача на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також підтвердження або спростування таких обставин належними доказами, за захистом якого особа звернулася до адміністративного суду. А тому вказані обставини безумовно свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства та ставить під сумнів правомірність оспорюваної постанови.

Слід також зазначити, що Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 р. по справі № 337/3389/16-а).

Відповідно до ч. 3ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

При цьому, суд при оцінці доказів у справі суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст.ст.73,76,77 КАС України, об`єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене позивачем порушення Правил дорожнього руху України, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, з урахуванням Рекомендацій Комітету Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухвалених 13 лютого 1991 року та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України (в редакції 2017 року), суд приходить до висновку, що будь-яких належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження вини водія ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за обставин, які вказані у постанові про накладення адміністративного стягнення серії НК №992285 від 28.02.2019 р., , не має і не вбачається з досліджених матеріалів справи в їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а тому вважаю, що у спірних правовідносинах відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім цього, відповідачем, в свою чергу, не представлено суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивача не спростовано. За таких обставин суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю

Керуючись ст.ст.2, 6,8,9,72-77,242-246,250,255 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов задоволити.

Визнати дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Рівненської області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Процюком Миколою Михайловичем протиправними та скасувати постанову, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Рівненської області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Процюком Миколою Михайловичем серії НК №992285 від 28.02.2019 р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425, 00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Борняк Р.О.