Справа № 826/12670/17
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2019 року

Київ

справа №826/12670/17

адміністративне провадження №К/9901/1953/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року у складі судді Кармазіна О.А. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Костюк Л.О. (головуючого), Бужак Н.П., Кузьменка В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року, в позові відмовлено.

3. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

3.1. До матеріалів справи позивачем надано фотокопію паспорту громадянина України НОМЕР_1 , який виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Місце народження - м. Бейрут , Ліван. Видача паспорту оформлена 01.03.2012 Залізничним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим. Згідно відмітки у паспорті місце проживання зареєстровано з 01.03.2012 - АДРЕСА_1 . Знято з реєстрації згідно відмітки у паспорті - 02.10.2012. Згідно відміток у паспорті позивачу було оформлено також два закордонних паспорти: НОМЕР_2 (13.03.2012) та НОМЕР_3 (28.01.2014).

3.2. Паспорт громадянина України був виданий позивачу на підставі його заяви та вищевказаної довідки про реєстрацію особи громадянином України від 01.03.2012, яка залучена до матеріалів справи. У довідці зазначено, що позивач набув громадянство України 01.03.2012 на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство». Довідка видана для отримання паспорту громадянина України.

3.3. Паспорт громадянина України видано позивачу на підставі, зокрема, його заяви, в якій позивач просив видати паспорт у зв`язку з набуттям громадянства. У заяві міститься відмітка та посилання на вищезгадану довідку.

3.4. З довідки ГУ ДМСУ в АР Крим від 30.01.2014 вбачається, що позивач був зареєстрований у м. Сімферополь та знятий з реєстрації 02.10.2012 за закінченням терміну дії договору.

3.5. 30.08.2016 ДМСУ прийнято наказ №218, відповідно до якого, враховуючи тимчасову окупацію АР Крим та враховуючи положення ст. 7 Закону України «Про основи національної безпеки України», визнано недійсними (анульованими) бланки паспортів громадянина України, зокрема, № 323380, який був оформлений на ім`я позивача.

3.6. Листом від 13.06.2017 №6-3495/3-17 ДМСУ повідомила адвоката позивача Ковальчука І.В. про визнання недійсним (анулювання) бланку паспорта серії НОМЕР_1 , а також про визнання недійсними бланків закордонних паспортів на ім`я позивача НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

3.7. Листом від 15.06.2017 № 03-5-13399 ГУ ДМСУ в Харківській області також повідомило адвоката Ковальчук І.В. про визнання недійсними та такими, що підлягають знищенню, бланків закордонних паспортів на ім`я позивача НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

3.8. Також, до матеріалів справи залучено копію затвердженого висновку від 27.07.2016 №118/2016 службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Висновок №118/2016)

3.9. У Висновку №118/2016 зазначається про надання для отримання закордонного паспорту - копії вищезгаданого паспорту серії НОМЕР_1 ; копії довідки № 10/3-78 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 01.03.2012 ВГІРФО ГУ МВС України в АР Крим. Зазначається у висновку, що 27.02.2014 керівництвом ГУ ДМСУ прийнято рішення про видачу позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 . Також зазначається, що позивач документований 01.03.2012 вищезгаданим паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 . У висновку зазначається, що вивченням довідки про реєстрацію громадянином України встановлено, шо, нібито, згідно з рішенням ВГІРФО ГУ МВС України в АР Крим від 01.03.2012 позивач набув громадянство України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» (за територіальним походженням). Довідка видана до паспорта № НОМЕР_4 від 05.06.2010, виданого «властями Лівану для палестинських біженців» та є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України - у графі зазначено «паспорта». Довідка містить підпис, прізвище та ініціали - ОСОБА_4 , начальник відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в АР Крим.

3.10. Також у Висновку №118/2016 зазначено, що з копії довідки вбачається, що визначення належності до громадянства України здійснено відносно іноземного громадянина. Інформації про народження або постійне проживання його батьків до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, немає.

3.11. Зазначено також, що у зв`язку з відсутністю документального підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства України, вважати його громадянином України не має підстав.

3.12. У Висновку №118/2016 вказано, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , відповідно до п/п. 8 п. 55 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 07.05.2014 №152, вважати недійсним та таким, що підлягає знищенню. Вирішено також проінформувати Адміністрацію ДПСУ про визнання паспортів такими, що оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України, а також Українське бюро Інтерполу.

3.13. Окрім того, ГУ ДМСУ в Харківській області також складено Висновок від 04.10.2016 за №199/2016 службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 . У довідці наведена частина аналогічних обставин, що і у вищенаведеному Висновку та зроблено аналогічні висновки щодо визнання недійсним закордонного паспорту та необхідності його знищення.

4. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з правомірності оскаржуваного наказу та дій щодо оформлення та затвердження висновку службової перевірки, оскільки паспорт громадянина України, паспорти громадянина України для виїзду за кордон є документами, які підтверджують громадянство України, набуття якого не підтверджено, отже, ці документи є такими, що отримані з порушенням закону. Тому, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивач звернувся із касаційною скаргою, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову.

6. Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що судами попередніх інстанцій було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме - Закон, який не підлягає застосуванню, а саме Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, (в редакції від 27 серпня 2015 року), яка на момент вчинення відповідачами оспорюваних дій - 20 травня 2016 року, була змінена. Також, посилаючись на порушення судами вимог пункту 10.4 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 13 квітня 2012 року, вказує, що судами залишено поза увагою той факт, що оспорюваний наказ № 218 від 30 серпня 2016 року видано без проведення службового розслідування та оформлення відповідного висновку.

6.1. Обґрунтовуючи порушення норм процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного рішення, позивач зазначає, що судами всупереч вимогам статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) прийняв докази, які надав перший відповідач замість письмових доказів, покладених в основу оспорюваного наказу від 30 серпня 2016 року. Надані суду письмові докази створені вже після відкриття провадження у справі, а саме: копію листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21 листопада 2017 року, копію листа Служби безпеки України від 12 січня 2018 року, копію листа Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2017 року.

6.2. Також, на думку позивача, відсутність відомостей про перетин позивачем державного кордону України, пов`язана із закінченням п`ятирічного терміну зберігання цих відомостей, тому не є та не може бути доказом того, що позивач не перебував на території України до 11 березня 2012 року.

7. У відзиві на касаційну скаргу Державна міграційна служба України вказує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження підстав набуття громадянства за територіальним походження ні під час оформлення паспорту громадянина України та громадянина України для виїзду за кордом, ні під час звернення до суду з адміністративним позовом. Наявність довідки про реєстрацію особи громадянином України не свідчить про набуття громадянства в установленому чинним законодавством порядку. На підставі статті 21 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.7.1. У відзиві на касаційну скаргу ГУ ДМС в Харківській області просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін, як такі, що є законними та обгрунтованими. Зазначає про відсутність доказів про постійне проживання на території України до 24.08.1991, як умови набуття громадянства України за територіальним походженням, відтак відсутні правові підстави вважати позивача громадянином України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

8. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Згідно зі статтею 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

10. Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» №2235-ІІІ від 18 січня 2001 року (далі - Закон №2235-ІІІ) визначено, що громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

11. Пунктами 1, 3 статті 5 Закону №2235-ІІІ передбачено, що документами, які підтверджують громадянство України, є, серед іншого, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

12. Пунктом 2 статті шостої Закону №2235-ІІІ визначено, що громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням.

13. Частиною першою статті 8 Закону № 2235-ІІІ «Про громадянство України» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

14. Підпунктом 33 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №360, визначено, що Державна міграційна служба України, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності;

15. Пунктом 9 цього Положення встановлено, що Державна міграційна служба України в межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

16. Пунктом 5.1 наказу Міністерства Внутрішніх Справ України від 13 квітня 2012 року № 320 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до законодавства України, отримують паспорти на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, виданої територіальним органом.

17. Відповідно до пункту 10.4. Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13 квітня 2012 року №320 (далі - Порядок № 320), погашаються, вважаються недійсними та знищуються паспорти, зокрема, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України. У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

18. Судова колегія наголошує, що набуття громадянства України у порядку, встановленому частиною 1 статті 8 Закону, можливе у разі підтвердження особою факту народження чи постійного проживання її самої або визначених у Законі №2235-ІІІ членів сім`ї до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, а також подання нею заяви про набуття громадянства України.

19. Тому, доводи відповідача щодо можливості застосування процедури набуття громадянства України, визначеної частиною 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ, виключно до осіб, які є вихідцями з колишніх республік СРСР, викладені у відзиві на касаційну скаргу, суперечать нормам законодавства і не беруться до уваги колегією суддів касаційного суду.

20. Водночас судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог пункту 10.4 Порядку №320 посадовими особами ГУ ДМС України проведено службове розслідування, яким встановлено, що у зв`язку з відсутністю документального підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства України, вважати його громадянином України не має підстав. Тому, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , відповідно до п/п. 8 п. 55 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 07.05.2014 №152, вважати недійсним та таким, що підлягає знищенню.

21. Також, судами попередніх інстанцій враховано обставини, повідомлені Службою безпеки України (Департаментом захисту національної державності) у листі від 12.01.2018 № 5/2/1-602 («Стосовно ОСОБА_1 »), в якому зазначається, що за наявними даними, мешканець Об`єднаних Арабських Еміратів ОСОБА_5 , 1952 р.н., уродженець Бейрут ( Ліван ), палестинець за національністю, 01.03.2012 документований вищезгаданим паспортом громадянина України, а також надалі документований закордонними паспортами. Тобто, ОСОБА_5 не міг звернутися до підрозділу громадянства та набути громадянство нашої держави, оскільки він вперше прибув на територію України 11.03.2012 рейсом Стамбул-Харків та залишив її 23.03.2012 у зворотному напрямку. При перетині кордону України в обох напрямках позивач для підтвердження особи використовував проїзний документ палестинця ліванського зразку № НОМЕР_4 (дійсний з 06.06.2010 до 06.06.2015). Вказаний проїзний документ містив короткострокову візу (одноразова, туризм), видану Посольством України в ОАЕ. Вказана віза була оформлена на підставі туристичного ваучера №195060, ТОВ «Профінтур ФПУ». При оформленні в`їзних документів ОСОБА_5 підтвердив співробітникам дипломатичної установи туристичну мету відвідування України, зазначивши, що постійно проживає та працює в м. Абу Дабі (ОАЕ), а впродовж останніх трьох років він не оформляв будь-яких інших в`їзних документів для відвідування нашої держави. Про постійне проживання останнього в ОАЕ, згідно зазначеної інформації, також свідчить той факт, що його проїзний документ № 364382 виданий дипломатичною установою Лівану в м. Абу Дабі.

22. Колегія судів враховує також, що відповідно до інформації, наведеній у листах Державної прикордонної служби України від 10.11.2017 № 0.64-37571/0/15-17 та від 21.11.2017 №55/2099, що протягом 2012 - 2013 років позивач в`їжджав/виїжджав на/з території України: 11.03.2012/23.03.2012; 27.11.2012 (в`їзд) - 30.11.2012 - (в`їзд); 17.03.2013 / 22.03.2013; 26.01.2014 / 28.01.2014.

23. Відтак, паспорт громадянина України на ім`я позивача було виготовлено і оформлено видачу 01.03.2012, тобто раніше, ніж позивач фактично прибув на територію України.

24. Тому, у порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України позивач не довів перебування в Україні станом на дату підписання заяви про видачу паспорта громадянина України, його оформлення та видачі.

25. За змістом пункту 2 частини третьої статті 44, частини першої статті 77 КАС України кожна сторона має право надавати під час судового розгляду докази на підтвердження обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, що є безпосередньою вимогою принципу змагальності сторін.

26. Таким чином, в межах встановлених судами попередніх інстанцій обставин, факт набуття позивачем громадянства України не знайшов свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, оскільки станом на час його набуття позивач не міг перебувати на території України і відомості щодо подання ним заяви про набуття громадянства України відсутні.

27. Враховуючи, що паспорт громадянина України, паспорти громадянина України для виїзду за кордон є документами, які підтверджують громадянство України, набуття якого не підтверджено, відповідачі дійшли обґрунтованого висновку, що ці документи є такими, що отримані з порушенням закону, а тому оскаржувані дії та рішення є правомірними та такими, що вчинені на підставі та у межах чинного законодавства.

28. Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 18 квітня 2018 року (справа №820/7358/15), від 07 лютого 2018 року (справа №826/1417/17), від 26 червня 2019 року (справа №826/14276/17).

29. З огляду на зазначене, судом першої та апеляційної інстанцій застосовано до спірних правовідносин норми пункту 10.4 Порядку № 320, пункту 9, підпункту 33 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, які підлягали застосуванню.

30. Таким чином, колегія судів погоджується з висновками судів про відмову в позові, оскільки установлено правомірність дій відповідача в частині визнання недійсним (анулювання) паспорта громадянина України як передумови для отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон є набуття особою громадянства України у встановленому законодавством порядку.

31. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин.

32. Колегія суддів зазначає, що за змістом частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

33. Частиною 1 статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

34. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - залишенню без змін.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

35. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

36. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

37. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Cуддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко