Справа № 303/3534/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

06 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/9132/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Глушка І. В.
суддів -Довгої О. І.
Запотічного І. І.

перевіривши апеляційну скаргу представника громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 - адвоката Лизуна Андрія Сергійовича на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2019 року у справі № 303/3534/19 за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2019 року адміністративний позов Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, представник громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 - адвокат Лизун Андрій Сергійович подав апеляційну скаргу.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначено статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до вимог частини шістнадцятої цієї статті апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржуване судове рішення ухвалене у відкритому судовому засіданні 07 червня 2019 року.

Апеляційна скарга адвокатом Лизун А.С. скерована на адресу суду першої інстанції поштовим зв`язком 09 серпня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

При цьому, представник відповідача порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою Мукачівського районного суду Закарпатської області від 07.06.2019 постановлено судове засідання, призначене на 09:30, провести у режимі відеоконференції, організацію забезпечення якої доручено Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

Проте, ця відеоконференція не відбулась не через технічну неможливість, як зазначено в оскаржуваному рішенні, а у зв`язку з тим, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області не отримано відповідної ухвали, чим позбавлено представника відповідача можливості брати участь у судовому засіданні. Вказує, що для підготовки апеляційної скарги звертався до суду із заявами про надання копій технічного запису судових засідань та рішення суду у даній справі. Копія технічного запису судового засідання отримана ним 30.07.2019.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч.1 ст.13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас частина 2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк. При цьому, усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів, а також з того, чи мав скаржник можливість своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

Закріплений у ст.6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У даному випадку вказані скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип judicata.

Слід зазначити, що скаржнику та його представнику було відомо про наявність та розгляд справи, що свідчить про те, що представник відповідача не був позбавлений можливості у порядку і строки, встановлені КАС України, оскаржити рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів також зауважує, що згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскаржуване судове рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень судом надіслано 07.06.2019, зареєстровано в реєстрі 09.06.2019 та оприлюднено 10.06.2019.

Оскільки скаржник не навів поважних підстав, за яких апеляційна скарга подана понад визначені законом строки, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається скаржник у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що скаржником строк на апеляційне оскарження пропущений без поважних причин.

Враховуючи наведене, заявлені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати неповажними.

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунутий шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску, підтверджених належними доказами.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз`яснити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 289, 298, 299, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 - адвоката Лизуна Андрія Сергійовича про поновлення пропущеного строку звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2019 року у справі № 303/3534/19 відмовити.

Апеляційну скаргу представника громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 - адвоката Лизуна Андрія Сергійовича на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2019 року у справі № 303/3534/19 залишити без руху.

Встановити представнику громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 - адвокату Лизуну Андрію Сергійовичу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний