Справа № 160/5435/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2019 року Справа № 160/5435/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
12 червня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 13 червня 2019 року просив:
- з 06.10.1981 року по 10.02.1993 року - робота на посаді експедитора у «Главукрнефтегазстрой» ОРС № 2 УРСа (мовою оригіналу) з 08.08.1989 р. перейменованого на ОРС № 2 Західного торгівельно-виробничого об`єднання робочого постачання;
- з 15.01.1997 по 12.10.2000 роки - робота на посаді товарознавець продовольчих товарів в ТОВ фірма «Інтер».
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.02.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком. Однак, 26.02.2019 року відділом з питань призначення та перерахунків пенсії № 1 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано відповідь № 455/03-05/2019 «Про відмову в призначені пенсії» згідно якої позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком. У відповіді зазначено, що підставою для відмови в призначені пенсії послугувала відсутність на день звернення права на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки загальний розмір страхового стажу становить 20 року 10 місяців 18 днів, якого недостатньо для призначення пенсії. Також було зазначено, що до страхового стажу неможливо зарахувати період з 06.10.1981 по 10.02.1993 - робота на посаді експедитора у «Главукрнефтегазстрой» ОРС № 2 УРСа (мовою оригіналу), запис у трудовій книжці виправлено. Відділом направлено запит від 13.11.2018 року № 7627/023-11 в Головне управління статистики Дніпропетровської області. Згідно відповіді від 20.11.2018 року № 03.4-80/2806 підприємство в Єдиному державному реєстрі не значиться. А також період з 15.01.1997 по 12.10.2000 - робота в ТОВ фірма «Інтер», запис у трудовій книжці виправлено. Зроблено запит від 13.11.2018 № 7626/03.2-11 для підтвердження стажу, але лист був повернутий у зв`язку із закінченням терміну зберігання. З огляду на вищевикладене позивач вважає, відповідь про відмову в призначені пенсії протиправною, та такою, що підлягає скасуванню. Безпідставне не зарахування відповідачем зазначених вище періодів до страхового стажу позивача позбавило останнього права на отримання пенсії за віком в порядку передбаченому ст. 26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", оскільки у випадку, якщо б вказані вище спірні періоди були зараховані до страхового стажу позивача, то загальний стаж перевищував би 26 років, з урахуванням досягнення 60-ти річного віку. При цьому, позивачу виповнилось 60 років - 26.11.2018 року , тому право на отримання пенсії позивач набув з 27.11.2018 року і з заявою про призначення пенсії звернувся 14.02.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/5435/19. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
11 липня 2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, та вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству України з наступних підстав. Неодмінною умовою для задоволення вимог адміністративного позову є встановлення факту порушення особи протиправними рішеннями або діями (бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень. Позивач 14.02.2019 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 26.02.2019 року № 455/03-05/19 вказано, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 26 років. Загальний розмір страхового стажу позивача становить 20 років 10 місяців 18 днів, якого недостатньо для призначення пенсії. Отже, право на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на день звернення було відсутнє.
29 липня 2019 року позивачем було надано відповідь на відзив, в якому підтримав позицію визначену в адміністративному позові та зазначено, що недотримання ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже не може впливати на його особисті права. Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
26.02.2019 року відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 1 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 14.02.2018 року, було направлено лист № 455/03-05/19, яким було повідомлено, про відмову у призначення пенсії за відсутності страхового стажу. В листі зазначено, що згідно наданих документів позивача, страховий стаж складається з:
- 25.09.1976 по 03.05.1977 - робота на заводі « Полимермаш » (мовою оригіналу);
- 16.05.1977 по 08.05.1979 - копія військового білету № 7520947;
- 17.07.1979 по 02.10.1981 - робота в «Днепропетровский Радиозавод» (мовою оригіналу);
- 11.02.1993 по 28.11.1996 - робота в «Будівельном управлінні № 4»;
- 29.11.1996 по 09.09.2000 робота в ТОВ фірма «Інтер»;
- 01.03.2001 по 31.12.2001, 06.03.2002 по 14.05.2003 та 01.10.2001 по 31.01.2013 - дані персоніфікованого обліку;
- 23.07.2013 по 18.04.2014 - безробіття;
Неможливо зарахувати до страхового стажу періоди з:
- 06.10.1981 по 10.02.1993 - робота на посаді експедитора у «Главукрнефтегазстрой» ОРС № 2 УРСа (мовою оригіналу), запис у трудовій книжці виправлено. Відділом направлено запит від 13.11.2018 року № 7627/023-11 в Головне управління статистики Дніпропетровської області. Згідно відповіді від 20.11.2018 року № 03.4-80/2806 підприємство в Єдиному державному реєстрі не значиться;
- 15.01.1997 по 12.10.2000 - робота в ТОВ фірма «Інтер», запис у трудовій книжці виправлено. Зроблено запит від 13.11.2018 № 7626/03.2-11 для підтвердження стажу, але лист був повернутий у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Загальний розмір страхового стажу позивача становив 20 років 10 місяців 18 днів, якого недостатньо для призначення пенсії.
Отже, право на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на день звернення у позивача відсутнє.
Не погоджуючись з позицією відповідача, та вважаючи відмову у призначені пенсії протиправною, та такою, що порушує законні права та інтереси, звернувся до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.
Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначено умови призначення пенсії за віком.
Так, згідно з абз. 2 статті 26 Закону №1058-IV, в редакції, чинній на момент звернення позивачів із заявою про призначення пенсії за віком, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 26 років.
Як встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , в якій містяться такі записи, щодо яких виник спір:
№ 10 - 06.10.1981 прийнятий на посаду експедитора, наказ № 109 від 06.10.1981 р.;
№ 17 - 15.01.1997 прийнятий на посаду товарознавця прод. товарів, наказ № 3 від 14.01.1997 р.
У записі № 10 внесено виправлення у написанні дати прийняття на посаду, « 1981.10.06 » викреслено та виправлено на «06.10.1981», тобто запис спочатку виконано починаючи з року, а потім виправлено.
У трудовій книжці запис про період роботи з 06.10.1981 по 10.02.1993 - робота на посаді експедитора у «Главукрнефтегазстрой» ОРС № 2 УРСа скріплений штемпелем організації.
У записі №17 у написі дати прийняття на посаду, здійснено наведення останньої цифри.
У трудовій книжці запис про період роботи з 15.01.1997 по 12.10.2000 - робота в ТОВ фірма «Інтер», скріплений печаткою організації.
Такі недоліки заповнення трудової книжки стали підставою для не зарахування цих двох періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно п.2.5 Інструкції №162, у випадку виявлення неправильного або неточного запису о роботі, переводі на іншу постійну роботу, о нагородженнях та заохоченнях та інш. виправлення виконуються адміністрацією того підприємства, де була внесено відповідний запис.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412, не застосовується.
Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.
Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції № 58).
Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
Крім того, якщо неправильний чи неточний запис було виправлено у відповідності до вимог Інструкції №58, то такий запис вже не вважається таким, що містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи і для підтвердження наявного трудового стажу, пенсійні органи не повинні витребувати ще додаткові документи, визначені пунктом 3 Порядку №637, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Також слід зазначити, що відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Дана правова позиція щодо відповідальності за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Отже, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що записи трудової книжки ОСОБА_1 про роботу у «Главукрнефтегазстрой» ОРС № 2 УРСа (записи трудової книжки № 10-№13), та в ТОВ фірма «Інтер» (записи №17-№18), підтверджують його трудову діяльність в вищезазначених організаціях.
При цьому суд критично оцінює посилання у листі відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.02.2019 № 455/03-05/19 на звернення від 14.02.2019, у якому повідомив про відмову в призначені пенсії, у зв`язку із не врахуванням періодів за спірними записами трудової книжки, прийнявши до уваги відповідь Головного управління статистики в Дніпропетровській області від 20.11.2018 № 03.04-80/2806 (про те, що підприємство в Єдиному державному реєстрі не значиться), а також повернутий лист від 13.11.2018 № 7626/03.2-11 у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, позивачем надано докази, які не спростовані відповідачем про наявність усіх основних умов для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV: на час звернення 14.02.2019 року позивач досягнув віку 60 років, мав страховий стаж понад 26 років. Відтак, позовна вимога про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яке оформлене листом від 26.02.2019 за №455/03-05/19 підлягає задоволенню.
З огляду на те, що судом встановлено протиправність рішення про не зарахування позивачу періодів роботи у «Главукрнефтегазстрой» ОРС № 2 УРСа (записи трудової книжки № 10-№13), та в ТОВ фірма «Інтер» (записи №17 - №18) при розгляді його звернення про призначення пенсії за віком, то з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, підлягає до задоволення позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ці періоди роботи.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення (перерахунок) пенсії 14 лютого 2019 року, при цьому пенсійний вік позивачем досягнуто 26 листопада 2018 року.
Згідно ч.1 ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та провести виплату нарахованої пенсії з 27.11.2018 року також підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. відповідно до квитанції від 12.06.2019 року.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
- з 06.10.1981 року по 10.02.1993 року - робота на посаді експедитора у «Главукрнефтегазстрой» ОРС № 2 УРСа (мовою оригіналу) з 08.08.1989 р. перейменованого на ОРС № 2 Західного торгівельно-виробничого об`єднання робочого постачання.
- з 15.01.1997 по 12.10.2000 роки - робота на посаді товарознавець продовольчих товарів в ТОВ фірма «Інтер».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко