Справа № 520/9667/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 р.Справа № 520/9667/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 19.04.19 року по справі № 520/9667/18

за позовом Чугуївської міської ради Харківської області

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Чугуївська міська рада Харківської області звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК1751/291/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 05.10.2018 заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренко О.М. по відношенню до Чугуївської міської ради Харківської області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 адміністративний позов Чугуївської міської ради Харківської області задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК1751/291/АВ/П/ПТ/ІП-ФС від 05.10.2018 відносно Чугуївської міської ради Харківської області. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Чугуївської міської ради Харківської області у розмірі 1762,00 грн.

Головне управління Держпраці у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає, що оскаржуване рішення Харківського окружного адміністративного суду прийняте з порушенням норм матеріального права, судом не в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, просить скасувати повністю рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року , виготовити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23.07.2019 до Головного управління Держпраці у Харківській області звернувся ОСОБА_1 за скаргою про незаконне звільнення з роботи, в якій заявник просив відповідача провести ретельну перевірку його незаконного звільнення та з подальшим поновленням на посаді.

На підставі п. 5.1 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (звернення гр. ОСОБА_1 вх. №С-770 від 23.07.2018), Головним управлінням Держпраці у Харківській області винесено наказ №01.01-07/1299 від 04.09.2018, яким відповідно до частин 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877 від 05.07.2007, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 №1104 "Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", наказу Міністерства соціальної політики України 18.08.2017 № 1338 "Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2017 за № 1500/31368, Положення про Головне управління Держпраці у Харківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці № 75 від 22.06.2017, наказано, зокрема, головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_2 здійснити з 05.09.2018, з дотриманням п. 10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, захід державного контролю у формі інспекційного відвідування на предмет додержання, законодавства про працю об`єктом відвідування: Чугуївська міська рада Харківської області та направлення №01.01-94/02.03./2385 від 04.09.2018 на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування об`єкту відвідування.

За результатами проведеного заходу державного нагляду складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ХК1751/291/АВ, в якому встановлені, зокрема, такі порушення:

- статті 42 КЗпП, яке виявилося в тому, що при скороченні чисельності чи штату працівників не враховується переважне право на залишення на роботі. Наприклад, було встановлено, що відповідно до рішення XXXI сесії Чугуївської міської ради VII скликання від 30.03.2018 №1036-УІІ "Про внесення змін до рішення IV сесії Чугуївської міської ради VII скликання від 29.01.2016 №97-УІІ "Про затвердження структур Чугуївської міської ради та її виконавчих органів та загальної чисельності апарату міської ради, виконавчого комітету, виконавчих органів" керуючись п.5, 6 ч.1 ст. 26, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з метою ефективної реалізації повноважень, покладених на органи місцевого самоврядування, Чугуївська міська рада вирішила, зокрема, з 01.06.2018 вивести зі складу відділу роботи зі зверненнями громадян апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради посаду інспектора цілодобової варти у кількості 4 штатні одиниці та ввести до складу Центру надання муніципальних послуг надання муніципальних послуг відділу роботи зі зверненнями громадян апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради посаду головного спеціаліста - інформатора у кількості 1 штатної одиниці; ввести до складу господарчої групи апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради посаду сторожа у кількості 3 штатні одиниці. Для ознайомлення та перевірки було надано розпорядження №146/1-о від 02.04.2018 про створення робочої групи з вивчення переважного права на залишенні на роботі серед працівників, посади яких підлягають скороченню. 02 квітня 2018 року відбулось засідання щодо вивчення переважного права на залишення на роботі серед працівників, посади яких підлягають скороченню на порядок денний якого було винесено визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі, посади яких підлягають скороченню. Відповідно до вимог статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Дослідженням протоколу від 02.04.2018 встановлено, що в ході засідання було розглянуто особові документи та службові характеристики цілодобової варти відділу роботи зі зверненнями громадян апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та встановлено, що переважне право на роботі мають: 1. ОСОБА_5 - одинока мати, що виховує дитину віком 14 років, має III групу інвалідності; 2. ОСОБА_3 - як працівник з тривалим безперервним стажем роботи у Чугуївській міській раді (з 24.01.2012); 3. ОСОБА_1 - як працівник з тривалим безперервним стажем роботи в Чугуївській міській раді (з 16.09.2002), проте за час проходження служби двічі притягався до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків (2013, 2017) та має чисельні усні нарікання з боку керівництва на якість виконання посадових обов`язків. Відповідно до змісту вказаного протоколу до переліку осіб, які мають переважне право на залишення на роботі ОСОБА_4 включений не був. Проте, за результатами розгляду було запропоновано переведення з 01.06.2018 на посаду сторожа господарчої групи (З штатні одиниці) ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 , який за результатами розгляду особових документів та службової характеристики мав переважне право на залишення на роботі, був звільнений відповідно до п. 1 статті 40 КЗпП України на підставі наказу №261-о від 04.06.2018;

- ч. 1 ст. 43 КЗпП, яке виявилося в тому, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 здійснюється без попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. В ході інспекційного відвідування при перевірці питання дотримання законодавства про працю при розірванні трудових договорів з ініціативи роботодавця було встановлено наступне. Наприклад, інспектора відділу розвитку підприємництва та споживчого ринку виконавчого комітету Чугуївської міської ради ОСОБА_6 було звільнено з займаної посади 04 червня 2018 року, відповідно до п. 1 статті 40 КЗпП України на підставі наказу №260-о від 01.06.2018. Інформації щодо згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації вказаний наказ не містить. Аналогічно, інспектора цілодобової варти відділу роботи зі зверненнями громадян апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади 05 червня 2018 року відповідно до п. 1 статті 40 КЗпП України на підставі наказу №261-о від 04.06.2018. Інформації щодо згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації вказаний наказ не містить. Перевіркою зазначеного питання встановлено наступне. 02 квітня 2018 року Голові профспілкового комітету Чугуївської міської ради та її виконавчого комітету Шляхті С.О. було направлено запит за №02-02-32/698 від 02.04.2018 щодо погодження наступного звільнення працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст.40 КЗпП України. 04 квітня 2018 року згідно до протоколу №6 від 04.04.2018 відбулось засідання профспілкового комітету ПП Чугуївської міської ради та її виконавчого комітету за результатами якого було вирішено надати згоду на звільнення вищезазначених працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. При цьому було встановлено, що в порушення частини третьої статті 43 КЗпП України подання за №02-02-32/698 від 02.04.2018 щодо погодження наступного звільнення вказаних працівників розглядалось без їхньої присутності (або їх уповноважених осіб). Під час інспекційного відвідування не було надано документів, що свідчать про отримання Чугуївською міської радою зазначеної згоди до видання наказів про розірвання трудових договорів із ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Водночас, відповідно до отриманих письмових пояснень начальника служби персоналу апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради ОСОБА_7 у даному випадку було застосовано вимоги частини п`ятої КЗпП України та ч. 4 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", відповідно до яких виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

- ч. 3 ст. 49-2 КЗпП, яке виявилося в тому, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган не пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Наприклад, згідно до повідомлення від 02.04.2018 інспектора цілодобової варти відділу роботи зі зверненнями громадян апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення із займаної посади 01.06.2018 за н. 1 статті 40 КЗпП України, Проте, вказане повідомлення не містить інформації щодо пропонування ОСОБА_1 іншої роботи.

Чугуївська міська рада та її виконавчий комітет не погодилися з висновками, викладеними в акті інспекційного відвідування №ХК1751/291/АВ від 18.09.2018 щодо встановлення порушень та подали зауваження від 27.09.2019 № 02.02.32/2171.

Листом від 30.10.2018 №12929/02.03-15/11606 відповідач розглянув зауваження позивача до акту інспекційного відвідування.

18.09.2019 Головним управлінням Держпраці у Харківській області складено припис про усунення виявлених порушень, в якому позивачу приписано до 28.09.2018 усунути порушення, виявлені під час проведення інспекційного відвідування та відображені у висновках акту інспекційного відвідування №ХК1751/291/АВ від 18.09.2018.

Листом від 27.09.2018 №02.02.32/2172 Чугуївська міська рада та її виконавчий комітет на виконання Припису про усунення виявлених порушень № ХК 1751/291/АВ/П від 18.09.2018 повідомила про усунення недоліків, які були виявлені під час інспекційного відвідування інспектором праці Головного управління Держпраці у Харківській області, а саме:

1. Відповідно до абзацу п`ятого пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 Журнал обліку трудових книжок та вкладок до них працівників Чугуївської міської ради та її виконавчого комітету пронумерований, прошнурований та скріплений підписом керівника і печаткою.

2. Питання щодо врахування переважного права залишення на роботі при скороченні чисельності штату, надання згоди профспілкового комітету щодо розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України та одночасного з попередженням про звільненням у зв`язку із змінами в структурі Чугуївської міської ради та її виконавчих органів запропонування працівникові вакантної посади взято до уваги, в подальшому буде враховано.

3. В рамках проведення "наради з якості" в службі персоналу апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради із залученням голови профспілкового комітету Чугуївської міської ради та її виконавчого комітету з працівниками служби персоналу проведено навчання щодо дотримання законодавства про працю - протокол № 10 від 26.09.2018.

05.10.2018 постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК1751/291/АВ/П/ПТ/ІП-ФС на підставі виявлених та відображених в акті інспекційного відвідування порушень №ХК1751/291/АВ від 18.09.2018 до позивача застосовано штраф у розмірі 3723 грн на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. (а.с.12-15)

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того , що позивачем не було допущено порушень трудового законодавства, які зазначені відповідачем в якості підстав для притягнення його до відповідальності на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України згідно з постановою від 05.10.2018 № ХК1751/291/АВ/П/ПТ/ІП-ФС у вигляді штрафу у розмірі 3723 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, КЗпП не визначає особливостей здійснення органами державного нагляду (контролю) заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 № 877-V (далі - Закон №877-V).

Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до абз. 4, 5 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст. 1, ст. 3, ч. 1, 4, 6 - 8, абз. 2 ч. 10, ч. 13 та 14 ст. 4, ч. 1- 4 ст. 5, ч. 3 ст. 6, ч. 1 - 4 та 6 ст. 7, ст. 9, 10, 19, 20, 21, ч. 3 ст. 22 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

У відповідності до пунктів 19, 20, 27 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Частиною 1, 2 та 4 ст. 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу , зокрема абз.8 даної статті, в разі: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України згідно постанови від 05.10.2018 № ХК1751/291/АВ/П/ПТ/ІП-ФС слугувало порушення трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 , яке відбулося при скороченні чисельності чи штату працівників Чугуївської міської ради.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини , встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено , що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 квітня 2019 року, яке залишено в силі постановою Харківського апеляційного суд від 19.07.2019р., по справі № 636/4347/18 встановлено обставини звільнення ОСОБА_1 та встанолвено , що таке звільнення відбулось із дотриманням вимог трудового законодавства щодо порядку вивільнення працівників, оскільки у Чугуївській міській раді дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату, що призвели до вивільнення працівників, у тому числі ОСОБА_1 , на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, а тому підстави для поновлення позивача на роботі та відповідно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Тобто, вказаними рішеннями судів , які набрали законної сили, підтверджено правомірність дій позивача при звільненні ОСОБА_1 , які слугували підставою для притягнення позивача до відповідальності на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України згідно постанови від 05.10.2018 № ХК1751/291/АВ/П/ПТ/ІП-ФС і ці обставини не підлягають доказуванню при вирішенні даної справи відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, в даному випадку, діяв не в межах, визначених законодавством, чим вчинив протиправні дії щодо прав та інтересів позивача, які підлягають захисту, шляхом скасування постанови про застосування штрафу, оскільки вона, з огляду на встановлені у справі обставин, є незаконною.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року по справі № 520/9667/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 09.09.2019 року