Справа № 520/3435/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 р.Справа № 520/3435/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.05.19 року по справі № 520/3435/19

за позовом ОСОБА_1

до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Київського об`єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04 грудня 2018 року та з 01 січня 2019 року з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді;

- зобов`язати Київське об`єднане Управління пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату із суми суддівської винагороди -52 331.40 грн, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати з 04 грудня 2018 року у зв`язку зі шкодою, завданою Законом, який визнано неконституційним, на підставі довідки апеляційного суду від 18.12.2018 року, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення - 4 360 грн; та з 01.01.2019 року - дати, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди працюючим суддям з включенням суми допомоги на оздоровлення (57054.60 грн.), на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області, від 23.01.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення - 4754 грн 55 коп.;

- стягнути судовий збір; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання в місячний строк з дня отримання постанови подати звіт про виконання рішення суду.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що йому, як судді у відставці, призначено та виплачується щомісячне грошове утримання у розмірі 90% винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Позивач вважає, що відповідач повинен був здійснити перерахунок його пенсії з 04.12.2018 та з 01.01.2019 року на підставі відповідних довідок та врахувати при перерахунку пенсії розмір матеріальної допомоги на оздоровлення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач зазначає, що ці висновки рішення адміністративного суду від 10.05.2019 року не відповідають Конституції України та діючим законам. 04.12.2018 року Конституційний Суд України ухвалив рішення та вказав, що не відповідає Конституції України положення ч.3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

В п. 3 цього рішення вказано, що положення ч.3, 10 ст.133 наведеного закону визнано неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення

Тому, на думку позивача 04.12.2018 року слід було внести зміни у розмір суддівської винагороди суддів та провести перерахунок, чого не зробив Пенсійний Фонд.

Аналогічно, з 01.01.2019 року встановлено новий прожитковий мінімум, тому, з цієї дати належало внести зміни у мій розмір суддівської винагороди, чого відповідач не зробив.

Таким чином, цими Законами вказано дати, з яких належить вносити зміни у дату перерахунку довічного грошового утримання суді у відставці.

За змістом ст.133, 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років. При наданні щорічної відпустки, поряд з суддівською винагородою, виплачується допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» - до структури заробітної плати входить основна та додаткова зарплата, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Отже, позивач вважає, що матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат і входить до складу фонду оплати праці (інструкція №5 «Зі статистики зарплати`п.2.2.3). Тому висновки адміністративного суду від 10.05.2019 року, на думку позивача, не відповідають цим вимогам закону та необгрунтовано відмовлено мені в урахуванні суми допомоги на оздоровлення.

Відповідач у відзиві до апеляційної скарги позивача зазначив, що вимога ОСОБА_1 провести перерахунок з 04.12.2018 та з 01.01.2019 не відповідає нормам "Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. за № 200/14891.

Згідно із п. 4 розділу II "Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України" перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороли суллі . який працює за відповідною посадою.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 у справі № 1-7/2018 (4062/15), зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою мала місце саме у грудні 2018 року.

Відповідно, в спірних, правовідносинах, перерахунок щомісячного довічного утримання (як зміна раніше нарахованої суми платежів у зв`язку зі зміною обставин, переведення розрахунку в інші величини) Позивачу як судді у відставці має проводитись з 01.01.2019, тобто з 01 числа місяця, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, а не з 04.12.2018 (дата ухвалення рішення Конституційним Судом України) та відповідно з 01.02.2019.

Пунктом 2 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Отже, на думку відповідача, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач звільнений у відставку з посади судді та перебуває на обліку у відповідача отримуючи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

18.12.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 18.12.2018 за №03-56/229.

25.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки від 23.01.2019 №03-48/37, що видана Апеляційним судом Харківської області.

За вказаними довідками перерахунок грошового утримання здійснено з 01.01.2019 та 01.02.2019 року відповідно та без урахування розміру матеріальної допомоги на оздоровлення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді. При цьому, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому в Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

Статтею 141 Закону № 2453-VI визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до статті 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічне правове регулювання закріплено в Законі України від 02 червня 2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року та діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного утримання.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

За такого правового регулювання матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 09 листопада 2018 року у справі № 730/567/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 332/1580/17.

З приводу доводів позивача на положення статті 41 Закону № 1058-IV, згідно якої отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цієї норми можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом, а саме Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного утримання з 04.12.2018 та з 01.01.2019 року відповідно та врахуванні при проведенні такого перерахунку розміру матеріальної допомоги на оздоровлення.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 року по справі № 520/3435/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 року по справі № 520/3435/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 10.09.2019 року