Справа № 520/7512/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 р. № 520/7512/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення №18 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.05.2019 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити переведення ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті, та здійснити перерахунок та виплату такої пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вважає рішення №18 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.05.2019 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті, таким, що суперечить чинному законодавству, оскільки його дружині на момент її смерті виплачувалось довічне грошове утримання судді у відставці та пенсію за віком на день смерті вона не отримувала. Просив суд задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача, Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 29.08.2019 року надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що з 27.05.2019 р. розпорядженням Управління від 16.07.2019 було переведено ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 . Здійснення розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника від розміру довічного грошового утримання судді не передбачено діючим законодавством, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач 04.09.2019 р. надав до канцелярії суду заяву про уточнення позовних вимог.

Суд зазначає, відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.3 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 7 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Суд зазначає, що в даній справі спрощене провадження відкрито 12.08.2019 року в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог до суду 04.09.2019 року, тобто, поза межами строку, встановленого статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, враховуючи викладене та враховуючи положення статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України заява позивача про уточнення позовних вимог від 04.09.2019 р. підлягає поверненню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 18.01.1999 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Будучи непрацездатним у зв`язку із досягненням пенсійного віку, позивач перебував на утриманні своєї дружини, ОСОБА_2 , яка перебувала на посаді судді Харківського апеляційного Господарського суду, на момент смерті (26.03.2019 року) перебувала на пенсійному обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримувала довічне грошове утримання як суддя у відставці.

Позивач, 01.04.2019 р. у зв`язку зі смертю дружини, звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою щодо переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 , із врахуванням 50% розміру щомісячного довічного грошового утримання, яке отримував годувальник на час смерті.

Листом Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 15.04.2019 р. №276/В-11 позивачу відмовлено в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці з підстав того, що чинним законодавством України не передбачено призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

27.05.2019 року позивач звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою щодо переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 , із врахуванням 50% розміру щомісячного довічного грошового утримання, яке отримував годувальник на час смерті, як це передбачено статтями 36, 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням №18 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.05.2019 року відмовлено в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті, оскільки Законом України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено призначення пенсії у разі втрати годувальника.

Не погоджуючись з відмовою відповідача в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З відзиву відповідача судом встановлено, що з 27.05.2019 р. розпорядженням Управління від 16.07.2019 було переведено ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIІІ від 02 червня 2016 року.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 10 цього Закону передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 1 статті 36 вказаного Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За визначенням пункту 1 частини 2 зазначеної статті непрацездатними членами сім`ї вважаються, серед інших, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Абзац 2 частини 3 цієї ж статті передбачає, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, відповідно до частина 1 статті 37 цього Закону.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 27.05.2019 р. розпорядженням Управління від 16.07.2019 було переведено з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 .

Враховуючи, що ОСОБА_1 має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника судді у відставці ОСОБА_2 , що не заперечується відповідачем, відтак переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника є правомірним.

Проте, як встановлено судом, пенсія ОСОБА_1 відповідачем розрахована у розмірі 50 відсотків пенсії за віком дружини, а не у розмірі 50 відсотків від суми щомісячного грошового утримання судді у відставці, що є порушенням чинного законодавства з боку відповідача.

Так, відповідно до абзацу 22 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із частинами 1 та 5 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання частина 1 цієї статті.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України частина 5 цієї ж статті.

З аналізу чинного законодавства слідує, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу та є регулярними щомісячними грошовими виплатами, які призначаються судді у відставці, за його вибором, та за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини.

Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, в залежності від того виду матеріального забезпечення, який обрав суддя при виході у відставку: із пенсії чи щомісячного довічного грошового утримання, тобто із того доходу, який суддя отримував на час настання смерті.

ОСОБА_2 на момент смерті отримувала щомісячне довічне грошове утримання судді, що не заперечується відповідачем, а тому, ОСОБА_1 , який перебував на її утриманні, має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% доходу, який мав годувальник на час настання смерті, тобто 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Враховуючи викладене, рішення №18 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.05.2019 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті є протиправним, а тому, підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити переведення ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті, та здійснити перерахунок та виплату такої пенсії, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою встановленої форми в порядку, передбаченому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 , із врахуванням 50% розміру щомісячного довічного грошового утримання, яке отримував годувальник на час смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою-повідомленням від 27.05.2019 р.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою встановленої Порядком №22-1 форми про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - ОСОБА_2 , із врахуванням 50% розміру щомісячного довічного грошового утримання, яке отримував годувальник на час смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , то і перерахунок має бути здійснений з дня подання такої заяви, тобто з 27.05.2019 року.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати відповідачів здійснити переведення ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, суд зазначає, що 01.04.2019 р. позивач звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою довільної форми, що також підтверджено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 р. по справі №520/3878/19, відповідно до якого встановлено, що оскільки позивач 01.04.2019 р. не звертався до відповідача з заявою в порядку, передбаченому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1, у відповідача були відсутні підстави для прийняття відповідного рішення та переведення позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Крім того, суд зазначає, що 19.07.2019 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис №2072778 про державну реєстрацію припинення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова. Згідно Переліку територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом приєднання, який є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 628, реорганізовано, зокрема, Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Враховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правонаступником Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Таким чином, суд дійшов висновку, про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити переведення ОСОБА_1 з 27.05.2019 року з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті, та здійснити перерахунок та виплату такої пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Разом з тим, суд зазначає, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2018 року у справі № 804/1469/17.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Приймаючи до уваги вище наведе, суд доходить висновку, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити переведення ОСОБА_1 з 27.05.2019 року з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті, та здійснити перерахунок та виплату такої пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат підлягає задоволенню.

При цьому, задоволення позову в цій частині не є втручанням суду в дискреційне повноваження Пенсійного фонду, оскільки відповідач не був позбавлений права здійснити свої повноваження у спосіб та в межах передбачених діючим пенсійним законодавством, проте дій щодо забезпечення права позивача на належне йому пенсійне забезпечення з боку органу Пенсійного фонду України не вчинено.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022, код 14099344), Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, код 41248278) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення №18 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.05.2019 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити переведення ОСОБА_1 з 27.05.2019 року з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримувала його дружина ОСОБА_2 на момент смерті, та здійснити перерахунок та виплату такої пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код 14099344) суму сплаченого судового збору у розмірі 1152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин