Справа № 558/132/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7507/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2019 року, ухвалене суддею Феха Т.С. у смт Демидівка Демидівського району Рівненської області о 11:37, повний текст якого складений 03 червня 2019 року, у справі № 558/132/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Мухи Олександра Сергійовича про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача - в.о начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Мухи Олександра Сергійовича, у якому просила скасувати постанову в справі про порушення митних правил №7802/20900/19 від 12.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про відсутність в її діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України. Оскаржувана постанова, на думку позивача, винесена відповідачем без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення.

Крім того, з урахуванням дати ввезення транспортного засобу у митному режимі «транзит» та неодноразового перетину кордону із наданням відповідних пояснень вказує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена поза межами встановленого законом шестимісячного строку, що має наслідком її скасування.

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Постанову у справі про порушення митних правил № 7802/20900/18 від 12 березня 2019 року виконуючого обов`язки начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Мухи Олександра Сергійовича про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України у виді штрафу в розмірі 8500,00 гривень скасовано, а провадження у вказаній справі - закрито.

Рішення мотивоване тим, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, спростовується дослідженими доказами у справі, а постанова від 12 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 винесена після закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, Львівська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що після спливу строку, визначеного статтею 95 МК України, транспортний засіб, який не поміщений в митний режим імпоту, не може використовуватись для вільного обігу на митній території України. Після спливу зазначеноного строку такий продовжує перебувати на митній території України з порушенням умов митного режиму «транзит», тобто з порушенням законодавства, що свідчить про триваючий характер правопорушення. Днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил і в силу ст.467 МК України строк накладення адміністративного стягненння обчислюється саме з дня виявлення.

Зазначає, що відповідно до ст.491 МК України підставами для порушення справи про митних правил є зокрема безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил. Частиною 1 ст. 494 МК України встановлено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Враховуючи наведене, вказує, що вчинене гр. ОСОБА_1 порушення є триваючим та формально закінченим з моменту його об`єктивного офіційного виявлення під час здійснення митних процедур 30.12.2018 та невікладної його фіксації в протоколі про порушення митних правил №7802/20900/18. Відтак, саме з цією датою слід пов`язувати початок відліку строку накладення адміністративного стягнення.

Щодо рішення суду в частині закриття провадження у справі скаржник вказує, що відповідно до ст.284 КУпАП вирішення даного питання належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст. 2 КАС України критеріям не може втручатись в його дискреційні повноваження поза межами перевірки за наявними критеріями. За таких обставин, на думку скаржника, рішення в цій частині підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 12 березня 2019 року виконуючий обов`язків начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Муха О.С. виніс постанову у справі про порушення митних правил № 7802/20900/18, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 грн (а.с. 14-16).

ОСОБА_1 , вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 8500 грн протиправною, звернулася до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на іншу територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

В розумінні ч. 1 статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною 6 статті 379 МК України строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Водночас, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил згідно з статтею 531 МК України є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, із змісту оскаржуваної постанови слідує, що 13 вересня 2015 року ОСОБА_1 ввезла на територію України в митному режимі «транзит» через митний пост «Краківець» Львівської митниці ДФС транспортний засіб особистого користування марки «Ford» моделі «Focus», VIN № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що зареєстрований на території Республіки Чехія. В подальшому в порушення ст. 95 МК України у визначений строк транзитних перевезень не доставила транспортний засіб до органу призначення, а саме: перевищила встановлений МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу ДФС призначення, терміном більше ніж десять днів.

Частиною першою ст. 495 МК України встановлено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, серед іншого: протоколом про порушення митних правил, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Оскаржувана постанова винесена в.о начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Муха О.С. на підставі матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 30 грудня 2018 року.

Так, 30 грудня 2018 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №5 м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС Горбовим В.І. складено протокол про порушення митних правил №7802/20900/19, яким зафіксовано, що 30.12.2018 близько 01 год. 33 хв. шляхом здійснення оперативного запиту з ЄАІС та на підставі аналізу переміщень за даними «Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску» та «Журналу пункту пропуску» ПІК «Інспекор», спрацювання АСМО «Інспектор» АСАУР (коди:401-1,801-1) «По даній особі наявна інформація про ввезення в попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення» в процесі здійснення митних формальностей під час переміщення громадянки ОСОБА_1 через митний кордон України, яка в якості пасажира слідувала в напрямку «в`їзд в Україну» смугою руху «зелений коридор», транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_3 .

Згідно даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор» та єдиної автоматизованої інформаційної системи транспотний засіб марки «Ford» моделі «Focus», VIN № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 з митної території України станом на 30.12.2018 громадянкою ОСОБА_1 не вивозився та в інший митний режим, передбачений митним законодавством, не поміщений.

На момент перетину кондону будь-яких відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, зазначеною особою подано не було. У відповідності до ст. 192 МК України до найблищого органу доходів і зборів щодо оставин аварії чи непереборної сили вказаний громадянин не звертався. Таким чином, гр. ОСОБА_1 не доставила транспортний засіб до органу призначення, а саме перевищила встановлений МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем до органу ДФС призначення, терміном більше, ніж на десять діб (а.с.10-13).

В обгрунтування неправомірності прийнятого відповідачем рішення позивач зазначає, що викладені в оскаржуваній постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вона не ввозила зазначений вище автомобіль, такий не перебуває у її власності чи користуванні, оскільки перетинала кордон 13.09.2015 як пасажир даного транспортного засобу.

Судом встановлено, що при перетині кордону України на митному посту «Ягодин» 02 вересня 2017 року ОСОБА_1 були надані пояснення про обставини перетину нею кордону України 13 вересня 2015 року та ввезення на митну територію України автомобіля марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_4 .

30 грудня 2018 року ОСОБА_1 під час складення протоколу про порушення митних правил №7802/20900/18 повторно надала письмові пояснення працівникам митниці про обставини перетину нею кордону України 13 вересня 2015 року та ввезення на митну територію України автомобіля марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_4 , а також про відсутність у неї посвідчення водія та реєстраційних документів на вказаний транспортний засіб.

В контексті встановлених обставин справи колегія суддів зазначає, що пропуск 13.09.2015 ввезеного на ім`я позивача на митну територію України автомобіля було здійснено у порядку, передбаченому нормами частини 1 статті 381 МК України, тобто у митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами статті 95 МК України.

З огляду на наведене, відповідачем виснувано, що громадянка ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 Митного Кодексу України строк доставки товару, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Згідно даних довідки № 1/ZG/19 Коменданта Бещадської прикордонної служби в Перемишлі (а.с. 25, 26) ОСОБА_1 через прикордонний пункт «Корчова-Краковець» 13 вересня 2015 року о 08:51 годині вибувала з Республіки Польща в якості пасажира у транспортному засобі марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_4 . 13 вересня 2015 року о 11:34 годині ОСОБА_1 прибула на територію Республіки Польща в якості пасажира у транспортному засобі марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_4 . 13 вересня 2015 року о 12:04 годині ОСОБА_1 вибувала з Республіки Польща в якості водія у транспортному засобі марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_4 .

У відзиві на позовну заяву Львівською митницею вказано що 13 вересня 2015 року о 10:05 годині під час проходження митного контролю за допомогою АСМО «Інспектор» було встановлено, що ОСОБА_2 не вивіз з митної території України раніше ввезений транспортний засіб, у зв`язку з цим, посадовою особою митниці було видано картку відмови від 13 вересня 2015 року № 209080202/2015/000351, якою відмовлено ОСОБА_2 в пропуску на митну територію України транспортного засобу марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_4 , яким він керував.

Однак, на час розгляду відповідачем справи про порушення митних правил не були взяті до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо відсутності в неї посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб, не були допитані особи, що перебували в автомобілі на час проходження митного контролю ОСОБА_1 13 вересня 2015 року.

Зазначене не узгоджується із вимогам п.7 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби № 1118 від 17.11.2005, яким встановлено, що власник ТЗ або уповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Слід зазначити, що на запит суду першої інстанції відповідних документів, що підтвержджували право користування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_4 під час проходження нею 13.09.2015 митного контролю відповідачем представлено не було.

В розумінні ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у діях особи, на яку оскаржуваною постановою накладено адміністративне стягнення, вини як ознаки суб`єктивної сторони складу порушення митних правил, відтак доводи відповідача про вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, не узгоджується із встановленими обставинами справи.

Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими покликання позивача на те, що в силу положень ст.467 МК України, за умови наявності усіх елементів складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, у даному випадку порушника можна було б притягнути до відповідальності не пізніше, ніж через шість місяців з дня його виявлення.

Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Скажник покликається на те, що датою початку перебігу шестимісячного строку притягнення позивача до відповідальності слід пов`язувати із датою виявлення такого правопорушення шляхом його фіксації в протоколі про порушення митних правил.

Натомість, в матеріалах справи наявна довідка № 1/ZG/19 Коменданта Бещадської прикордонної служби в Перемишлі (переклад з польської мови), згідно якої ОСОБА_1 , починаючи з 13 вересня 2015 року чотирнадцять разів перетинала державний кордон України, що, на думку суду, давало можливість працівникам митниці встановити (виявити) факт ввезення на митну територію України автомобіля марки «Ford» моделі «Focus» д.н.з. НОМЕР_4 (а.с. 25, 26), що свідчить про прийняття оскаржуваної постанови поза у межами строку, встановленого частиною 1 статті 467 МК, оскільки з часу виявлення вчинення позивачем порушення митних правил минуло більше шести місяців.

Згідно з ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у тому числі у разі закінчення строків передбачених ст.38 КУпАП.

Таким чином, зважаючи на порушення ст.467 МК України відповідач зобов`язаний був винести постанову про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення порушника до відповідальності.

Водночас, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Як наслідок, апеляційний суд вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови від 12 березня 2019 року відповідачем не було надано належну оцінку обставинам справи з урахуванням вимог наведених норм стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

Так, ОСОБА_1 при зверненні до суду заявлено позовні вимоги про скасування постанови в справі про порушення митних правил №7802/20900/18 від 12.03.2019.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції, з урахуванням відсутності події та складу порушення позивачем митних правил та спливу встановленого частиною 1 статті 467 МК України строку накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил, дійшов до висновку що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №7802/20900/18 від 12.03.2019 та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 31 травня 2019 року у справі №558/132/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
І. І. Запотічний