Справа № 308/1954/19
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1954/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 УПП в Закарпатській області ДПП капрала поліції Рішко Ярослава Михайловича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до інспектора взводу № 2 роти № 1 УПП в Закарпатській області ДПП капрала поліції Рішко Я.М. про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 17.02.2019 року інспектором взводу № 2 роти № 1 УПП в Закарпатській області капралом поліції Рішко Я.М. було винесено постанову серії НК № 315408 про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 36 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно до постанови, він, нібито о 17 год. 08 хв., рухаючись по площі Шандора Петефі, 38/1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» та проїхав по вул. Шандора Петефі, 38/1, на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. п. 8.4 «в», п. 8.7.3 «е» ПДР.

Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанову є незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зауважує, що 17.02.2019 року, приблизно о 17 год. 00 хв., він рухався в м. Ужгород на пл. Шандора Петефі, прямуючи до вул. Льва Толстого на транспортному засобі Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому, де був зупинений інспектором патрульної поліції, після чого даний інспектор вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, і сказав, що він нібито порушив вимоги дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч», та проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.4 «в» та 8.7.3 «е» ПДР. На вказане він сказав, що правил дорожнього руху не порушував, рухався із дотриманням вимог ПДР, але якщо інспектор вважає, що він щось порушив, то необхідно розпочати розглядати справу про адміністративне правопорушення. На його слова інспектор вимагав пред`явити йому документи, а саме: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ. На його прохання розглянути справу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог чинного законодавства України та дослідити докази, на що інспектор йому відповів, що з доказами можна буде ознайомитися в суді та доказом у справі буде рапорт. Після чого інший інспектор почав писати рапорт, який через 40-45 хв. йому надали для ознайомлення, але цей незрозумілий документ, написаний власноруч інспектором, повторював, що ніби то він порушив вимоги п. 8.4 «в» та п. 8.7.3 «е» ПДР, а саме: о 17 год. 08 хв., рухаючись по площі Шандора Петефі, 38/1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» та проїхав по вул. Шандора Петефі, 38/1, на заборонений червоний сигнал світлофора. Однак, навіть цей так званий рапорт не додано до матеріалів справи, оскільки в постанові відсутні будь-які додатки. Таким чином, після висловлення звинувачення у його сторону, інспектор Рішко Я.М. відразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зазначене підтверджує халатне ставлення відповідача до розгляду справи. Вважає, що своїми діями інспектор ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст. ст. 278-280 КУпАП.

Позивач вказує, що інспектор, не бажаючи почути його, та заздалегідь переконаний в його вині, не міг об`єктивно з`ясувати обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи, і навіть не розглянувши справу, позбавивши його всіх гарантованих законом прав, відразу виніс постанову.

Крім того, зазначає, що у постанові неї відсутні будь-які додатки, в тому числі і обов`язкові зазначення технічного засобу (що є імперативною вимогою), якими здійснено фото- або відеозапис. Таким чином, в справі відсутні та не розглядалися будь-які докази, які б могли підтвердити правопорушення.

На підставі викладеного, позивач просить суд: визнати протиправними дії інспектора взводу № 2 роти № 1 УПП в Закарпатській області капрала поліції Рішко Я.М. при винесенні постанови серії НК № 315408 від 17.02.2019 року про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову інспектора взводу № 2 роти № 1 УПП в Закарпатській області капрала поліції Рішко Я.М. при винесенні постанови серії НК № 315408 від 17.02.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідач або його представник у дане судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позовну заяву відповідач не подав та клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капрала поліції Рішко Я.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 315408 від 17.02.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, 17.02.2019 року, о 17 год. 08 хв., в м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 38/1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» та проїхав на пл. Ш. Петефі, 38/1, на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.4 «в» та п. 8.7.3 «е» ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом п. 8.4 «в» ПДР передбачено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі, а відповідно до п. 8.7.3 «е» сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Зокрема, не надано жодних доказів фото- чи відеофіксації наявності обставин порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху 17.02.2018 року та його тверджень не спростовано.

Відповідачем до суду відзив на позов не подано, а також не подано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем та доказів, якими останнє зафіксовано.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушень, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Разом з тим, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання протиправними дій інспектора поліції при винесені оскаржуваної постанови до задоволення не підлягає, оскільки охоплюється вимогами про скасування постанови та відноситься до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремо не підлягає правовій оцінці.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 УПП в Закарпатській області ДПП капрала поліції Рішко Ярослава Михайловича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капрала поліції Рішко Ярослава Михайловича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 315408 від 17 лютого 2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко