Справа № 308/7814/18
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7814/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

за участю секретаря судового засідання Торчинович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до т.в.о. старшого інспектора ВБДР УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Шкріба Ігоря Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до т.в.о. старшого інспектора ВБДР УПП в Закарпатській області ДПП Шкріба І.В. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Позов мотивує тим, що постановою від 02.07.2018 року серії ВР № 131350 в справі про адміністративне правопорушення, винесеною т.в.о. старшого інспектора ВБДР УПП в Закарпатській області ДПП Шкріба ОСОБА_2 .В. притягнуто його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1020 грн. Згідно з постановою, він, будучи посадовою особою ДП «Закарпатський облавтодор», не вжив заходів по ліквідації ям та вибоїн на проїжджій частині дороги Р21 Долина-Хуст 97+500м.

Вважає накладене на нього стягнення необґрунтованим, а постанову про накладення такого стягнення безпідставною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законодавством України встановлено адміністративну відповідальність, не доведено невід`ємні складові такого проступку його вину та причетність його як суб`єкта до вчинення даного адміністративного правопорушення. Відтак, вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на положення Закону України «Про автомобільні дороги України» від 08.09.2005 року № 2862-ІV, із змінами та доповненням, зауважує, що відповідно до укладених із Службою автомобільних доріг у Закарпатській області договорів на виконання підрядних робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» силами та потужностями своїх структурних підрозділів, виконує види та обсяги робіт, встановлені замовником. Таким чином, за вказаними підрядними договорами підрядник ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» зобов`язується виконати лише ті види і обсяги робіт, які встановлені замовником Службою автомобільних доріг у Закарпатській області та на які замовник має відповідне фінансування з бюджету.

Між Службою автомобільних доріг в Закарпатській області та ДП «Закарпатський облавтодор» укладено договір № 4 від 31.01.2018 року «Про експлуатаційне утримання авто доріг», відповідно до п. 1.4 якого передбачено, що послуги надаються виконавцем згідно з планами-завданнями, затвердженими замовником. ДП «Закарпатський облавтодор» планів-завдань на проведення робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільної дороги Р21 Долина-Хуст 97+500 м не отримувало.

Зазначає, що згідно з п. 7.2.7 договору замовник може призупинити дію цього договору за обставин відсутності фінансування або відсутності коштів на фінансування за цим договором. Замовник при прийнятті рішення про призупинення надання послуг повідомляє про це письмово виконавця. В свою чергу Службою автомобільних доріг в Закарпатській області направлено до ДП «Закарпатський облавтодор» лист-вимогу № 700/02-21 від 22.05.2018 року, в якій замовник призупиняє будь-які роботи з експлуатаційного утримання і дрібного поточного ремонту на дорогах державного значення області виконавцем. Після призупинення робіт планів-замовлень до ДП «Закарпатський облавтодор» не надходило.

Наголошує на тому, що відповідно до ст. 7 Статуту ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» провадить господарську діяльність та регулює відносини з іншими підприємствами, організаціями та громадянами (в тому числі і з Службою автомобільних доріг у Закарпатській області) в усіх сферах діяльності на підставі договорів. Враховуючи, що ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не одержує бюджетних коштів для проведення робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, а здійснює виконання даних робіт за укладеними договорами, то і відповідальність ДП «Закарпатський облавтодор» несе лише за невиконання або неналежне виконання умов укладених договорів.

Крім того, позивач вказує, що Служба автомобільних доріг у Закарпатській області несе відповідальність за стан автомобільних доріг загального користування в Закарпатській області відповідно до діючих норм та фінансування (ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги»). Отже, Законом України «Про автомобільні дороги» надано чітку класифікацію автомобільних доріг в Україні, визначено власників автомобільних доріг, встановлено права, обов`язки та відповідальність власників автомобільних доріг, в тому числі уповноваженого органу, що здійснює державне управління автомобільними дорогами загального користування Укравтодору та органів управління на місцях.

Також позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 140 КУпАП в частині незабезпечення приведення у відповідність до діючих норм і стандартів доріг загального користування є посадові особи балансоутримувача автомобільних доріг, розпорядників бюджетних коштів у сфері закупівлі підрядних робіт на здійснення поточного ремонту та експлуатаційного утримання. Посадові особи підрядника в таких випадках взагалі не є суб`єктами адміністративного правопорушення, оскільки несуть відповідальність виключно за невиконання або неналежне виконання робіт у межах виділених замовником коштів. Директор ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не є суб`єктом даних правовідносин, а отже і не може нести адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. До кола посадових обов`язків директора ДП «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», у відповідності із контрактом, обов`язки щодо прийняття рішень по ремонту та утриманню автомобільних доріг не входять. ДП «Закарпатський облавтодор» не одержує бюджетних коштів для проведення робіт на власний розсуд з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, а тільки здійснює виконання даних робіт за укладеним договором (наданим завданням), і відповідальність несе лише за невиконання роботи, неналежного або неякісного виконання зобов`язання відповідно до умов договору. Тільки після надання завдання ДП «Закарпатський облавтодор» виконує роботи, а замовник приймає та оплачує відповідні обсяги робіт.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову серії ВР № 131350 від 02.07.2018 року про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачеві.

Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримують повністю, просять розгляд справи провести у відсутності позивача та його представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав та клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою в.о. старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Шкріба І.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 131350 від 02.07.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1020 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, 26.06.2018 року, об 11.50 год., на а/д Р21 Долин-Хуст 97 км + 500 м, він, будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ями (вибоїн) довжиною 1,8 м, шириною 1 м, глибиною 18 см, на проїжджій частині, чим порушив ДСТУ 3587-97, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5 ПДР.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Матеріалами справи встановлено, що 26.06.2018 року, об 11.50 год., на а/д Долина-Хуст Р21 97+500 м, інспекторами патрульної поліції складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає ДСТУ 3587-97, 4100, 2587. У акті зазначено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Закарпатський облавтодор та Хустську ДЕД.

31.01.2018 року між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області, в особі начальника ОСОБА_3 (замовник), та ДП «Закарпатський облавтодор» (підрядник), в особі директора ОСОБА_1 , укладено договір № 7 експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Закарпатської області, окрім а/д М-06 Київ-Чоп та автодоріг державного значення в межах Виноградівського і Берегівського районів.

Згідно з умовами зазначеного договору виконавець зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами на власний ризик надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільної дороги загального користування державного значення Закарпатської області, окрім а/д М-06 Київ-Чоп та автодоріг державного значення в межах Виноградівського і Берегівського районів, згідно з технічним завданням за рахунок коштів державного бюджету та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов`язується прийняти надані згідно із цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів передбачених на ці цілі на його рахунок. Найменування послуг: експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Закарпатській області) (п. п. 1.1, 1.2).

Пунктом 1.4 договору визначено, що послуги надаються виконавцем згідно з планами-завданнями, затвердженими замовником.

Відповідно до п. 7.2.7 договору замовник може призупинити дію цього договору або договір може бути розірваний односторонньо за ініціативою замовника за обставин відсутності фінансування або відсутності коштів на фінансування за цим договором. Замовник при прийнятті рішення про призупинення надання послуг повідомляє про це письмово виконавця.

Згідно з листом в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Закарпатській області Рурич В.А. від 22.05.2018 року за № 700/02-21, адресованим директору ДП «Закарпатський облавтодор» Немешу ОСОБА_4 , на виконання рішень селекторної наради від 22.05.2018 року за участі Укравтодору, ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», Служб автодоріг в областях та дочірніх підприємств ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», у зв`язку із практичним використанням річного ліміту коштів, передбачених на експлуатаційне утримання та дрібний поточний ремонт доріг державного значення, створення значної суми заборгованості за виконані і непрофінансовані роботи просили припинити будь-які роботи з експлуатаційного утримання і дрібного поточного ремонту на дорогах державного значення області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 вказаної статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, відповідачем не надано.

В свою чергу, позивачем суду надано належні докази його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП). Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи піддягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

За приписами ч. 2 ст. 7, ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації. Органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України; здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Статтею 13 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про автомобільні дороги» власники доріг, органи, що здійснюють управління автомобільними дорогами, та користувачі автомобільних доріг, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом.

Служба автомобільних доріг у Закарпатській області є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодору), підвідомча їй та здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування державного значення Закарпатської області. Метою діяльності Служби автомобільних доріг є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України в удосконаленні та раціональному розвитку дорожньої інфраструктури, що обслуговується.

Жодних фактичних даних, на основі яких інспектором поліції встановлено наявність адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідачем не надано.

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що доводи позивача про те, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, є обґрунтованими.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 131350 від 02.07.2018 року, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до т.в.о. старшого інспектора ВБДР УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Шкріба Ігоря Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі задовольнити повністю.

Скасувати постанову в.о. старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Шкріба Ігоря Васильовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 131350 від 02.07.2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1020 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: т.в.о. старшого інспектора ВБДР УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Шкріба Ігор Васильович, що знаходиться за адресою: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І. Бедьо