Справа № 1540/4830/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4830/18
Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Дата і місце ухвалення 18.02.2019р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря - Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області про визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року адвокат ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області та просила визнати незаконним та скасувати рішення ВКДКА № VIII-001/2018 від 16.08.2018 року про залишення скарги без задоволення; визнати незаконним та скасувати рішення КДКА Одеської області від 20.02.2018 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження (провадження № 3/17, р/№ 3/0/14-2/2018).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин по справі, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт вважає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не було враховано того факту, що скаржник - ОСОБА_2 не звертався до неї, як до адвоката, за наданням правової допомоги після постановлення вироку щодо нього, в тому числі, з питань складення апеляційної скарги.

Апелянт зазначила, що рішення відповідачів є незаконними та несправедливими, прийнятими не об`єктивно та поверхнево, оскільки при прийнятті оскаржуваних рішень КДКА та ВКДКА не врахували позитивний результат судового рішення (вироку суду), відсутність доцільності оскарження даного вироку, поведінку підзахисного, неповідомлення (завчасне) адвоката про апеляційний розгляд, особу засудженого та адвоката, інші суттєві обставини, які також мають значення. Також апелянт вважає, що Дисциплінарною палатою КДКА не правильно оцінено обставини направлення скарги клієнтом та не враховано відмову ОСОБА_3 від недоцільної апеляційної скарги, також не враховано несвоєчасне інформування апеляційним судом адвоката про апеляційний розгляд апеляційної скарги (направлення ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до розгляду вже після того, як відбувся сам апеляційний розгляд). Вказаний факт також не був врахований і судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Позивач вважає необґрунтованими ствердження відповідачів, що клієнт ОСОБА_3 не був проінформований про його права та обов`язки та зазначає, що після ухвалення вироку адвокатом було роз`яснено клієнту право на оскарження вироку, однак він відмовився від подачі апеляційної скарги, як і відмовився надати адвокату письмове підтвердження своєї відмови. Апелянт вказує на те, що роз`яснення його права на оскарження відбувалось в присутності перекладача ОСОБА_4 , і нею засвідчені письмово.

У зв`язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року та прийняття нового про задоволення позовних вимог.

02.07.2019 року та 03.07.2019 року від Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області надійшли відзиви на апеляційну скаргу, у яких відповідачі просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2017 року на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області надійшла скарга засудженого ОСОБА_2 на дії адвоката Гержової Г.Г. (т. 1 а.с. 76).

За наслідками розгляду вказаної скарги, рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 20 лютого 2018 року № 3/0/14-2/2018 (провадження № 3/17) адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження (т. 1 а.с. 108-113).

Не погоджуючись з прийнятим Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 16 серпня 2018 року залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_5 Галини Григорівни, а рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 20.02.2018 року - без змін (т. 1 а.с. 221-223).

Вважаючи прийняті Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області та Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури рішення незаконними та необґрунтованими, ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача, викладені в адміністративному позові щодо підстав для скасування рішень відповідачів є необґрунтованими та спростовуються зібраними по справі доказами. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області та Вища кваліфікаційно-дисциплінарної комісія адвокатури при прийнятті оспорюваних рішень діяли на підставі, в межах наданих їм повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про здійснення адвокатом ОСОБА_1 дій направлених на реалізацію визначальної функції захисника по відношенню до ОСОБА_2 після проголошення вироку від 07.07.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Статтею 3 цього Закону визначено, що правовою основою діяльності адвокатури України є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Статтею 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено загальні умови дисциплінарної відповідальності адвоката. Так, зокрема, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Частиною 2 статті 34 цього Закону визначено, що дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

У частині 1 статті 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачені види дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до адвоката за вчинення дисциплінарного проступку. Серед них одним з видів дисциплінарного стягнення є попередження.

Правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, згідно ст. 36 Закону, наділений кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Статтею 39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення (ч. 1 ст. 40 Закону).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 зазначеного Закону, розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правовою допомогою адвоката.

Положеннями ст. 41 Закону передбачено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Рішення оголошується на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Копія рішення надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ст. 42 Закону адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури протягом десяти днів з дня отримання заяви (скарги) витребовує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд скарги на рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи.

Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання професійних обов`язків щодо захисту інтересів обвинуваченого ОСОБА_2 , яке виразилось в тому, що адвокат після вироку суду самоусунулась від захисту обвинуваченого, не відвідала його в УВП № 21, не надала правової допомоги (консультації) з приводу доцільності оскарження вироку суду та наслідків подання апеляційної скарги, не надала допомоги в складанні апеляційної скарги за наявності клієнта оскаржити вирок суду, що є порушенням вимог ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; порушення адвокатом ст.ст. 7, 8, 11, 26, 27 Правил адвокатської етики, що виразилось в недотриманні адвокатом принципу законності, пріоритету інтересів клієнта, компетентності і добросовісності, інформування клієнта про його права та обов`язки.

В ході дисциплінарного провадження Дисциплінарною палатою КДКА Одеської області було встановлено, що на підставі доручення від 18.08.2015 року № 015-0003942 для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_1 здійснювала захист громадянина ОСОБА_2 , затриманого 18.08.2015 року на підставі ст. 281 ч. 3 КК України. Доручення діяло протягом строку затримання та/або тримання такої особи під вартою.

07.07.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_2 був постановлений вирок.

Звертаючись зі скаргою на дії адвоката Гержової Г.Г., Маналакі М.О. зазначив, що адвокат не приходить до нього в ОУВП № 21, на його прохання прибути до вказаної установи реакції немає. Заявник зазначив, що він не може проконсультуватись з приводу написання апеляційної скарги, адвокат не роз`яснює йому як і що писати, не надає юридичної допомоги.

Дисциплінарною палатою КДКА Одеської області встановлено, що 31.07.2017 року обвинуваченим ОСОБА_2 через канцелярію УВП № 21 була подана апеляційна скарга на вирок Суворовського районного суду від 07.07.2017 року, яка була залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків, а 22.09.2017 року до канцелярії суду надійшла уточнена апеляційна скарга обвинуваченого, яка відповідала вимогам ст. 396 КПК України, тому судом апеляційної інстанції було відкрито апеляційне провадження.

11.10.2017 року апеляційним судом Одеської області було задоволено заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відмову від апеляційної скарги.

В обґрунтування прийнятого рішення Дисциплінарна комісія посилалась на те, що з довідки ДУ "Одеська установа виконання покарань (№ 21)" від 18.01.2018 року та з пояснень адвоката Гержової Г.Г. вбачається, що адвокат не навідувала підзахисного у 2017 році, в тому числі і після постановлення вироку 07.07.2017 року. При цьому, на думку дисциплінарної комісії, факт подання апеляційної скарги самим обвинуваченим через канцелярію УВП № 21, залишення апеляційним судом поданої ОСОБА_2 апеляційної скарги без руху, свідчить про те, що обвинувачений гостро потребував допомоги адвоката у складенні скарги і не був достатньо обізнаний у правових питаннях. Крім того, на думку дисциплінарної комісії, факт того, що ОСОБА_2 спочатку подав апеляційну скаргу на вирок суду, а потім від неї відмовився, і "пересидів" у зв`язку із подачею ним апеляційної скарги, 2 зайвих місяці під вартою, свідчить про те, що він не отримав від захисника Гержової Г.Г. належного роз`яснення з приводу доцільності оскарження ним вироку суду.

Дисциплінарна палата КДКА Одеської області дійшла висновку, що вказані обставини, свідчать про неналежне виконання адвокатом Гержовою Г.Г. обов`язків адвоката по захисту обвинуваченого ОСОБА_2 і про те, що адвокат не цікавився подальшою долею підзахисного, незважаючи на те, що він знаходився під вартою та термін дії доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 18.08.2015 року не закінчився.

Залишаючи без змін рішення Дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 20.02.2018 року, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури посилалась на ненадання адвокатом відомостей щодо спілкування з підзахисним після оголошення вироку суду, відомостей, які б засвідчували узгодження позиції адвоката з підзахисним щодо неподання апеляційної скарги на вирок суду.

Крім того, ВКДКА не було прийнято до уваги, наданий адвокатом ОСОБА_6 Г.Г. доказ роз`яснення підзахисному йому прав у присутності перекладача ОСОБА_4 , з огляду на те, що вказаний доказ не подавався при прийнятті рішення Дисциплінарною палатою КДКА Одеської області.

Також Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури було враховано висловлювання адвоката, підтверджені протоколом засідання дисциплінарної палати КДКА Одеської області, про те, що вона розуміє свою помилку і у майбутньому завжди буде вимагати письмової відмови клієнта від складання скарги.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 13 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Статтею 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачені професійні обов`язки адвоката. Так, закріплено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Адвокату забороняється відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом (ч. 2 ст. 21 Закону).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних професійних обов`язків адвоката.

Статтею 7 Правил адвокатської етики, затвердженими звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року (далі - Правила), передбачається, що у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Відповідно до ст. 8 Правил адвокатської етики адвокат, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на підставі доручення органу (установи) з надання безоплатної вторинної правової допомоги, зобов`язаний виходити з переваги інтересів особи, якій йому доручено надавати безоплатну правову допомогу перед своїми власними інтересами.

Адвокат, з яким органом (установою) з надання безоплатної вторинної правової допомоги укладено договір (контракт), зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів особи, перед своїми власними інтересами та інтересами інших осіб.

Згідно ст. 11 Правил, адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

Статтею 26 Правил визначено, що адвокат зобов`язаний інформувати клієнта про його законні права та обов`язки. Адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання.

Відповідно до ст. 27 Правил, кожному дорученню, незалежно від розміру обумовленого гонорару, адвокат повинен приділяти розумно необхідну для його успішного виконання увагу. При виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва.

З матеріалів справи встановлено, що адвокат Гержова Г.Г. надавала безоплатну вторинну правову допомогу підзахисному ОСОБА_2 та протягом розгляду кримінальної справи судом, неодноразово відвідувала його у державній установі "Одеська установа виконання покарань (№ 21)". Однак, після проголошення вироку 07.07.2017 року адвокат жодного разу не навідалась до підзахисного в УВК № 21. Про намір ОСОБА_2 оскаржити вирок суду адвокат не знала, як і про призначення розгляду справи в суді апеляційної інстанції, внаслідок несвоєчасного отримання документів, які направлялись апеляційним судом (отримала їх вже після проведення судового засідання).

Слід зазначити, що надане статтею 392 КПК України право, в тому числі, обвинуваченого, оскаржити обвинувальний вирок, постановлений відносно нього, є невід`ємним складовим елементом права особи на судовий захист.

При цьому, обвинувачений або його законний представник чи захисник має право на подачу апеляційної скарги на обвинувальний вирок суду в частині, що стосується інтересів обвинуваченого.

Безумовно, у разі виявлення бажання обвинуваченого подати апеляційну скаргу, її складення потребує відповідних професійних знань та навиків у галузі права, що обумовлює необхідність правової допомоги адвоката.

У своїх поясненнях Дисциплінарній комісії позивач зазначала, що вона навіть не могла подумати, що ОСОБА_2 буде оскаржувати вирок, який для нього був позитивний. Вважала, що підзахисного автоматично випустили з СІЗО через місяць після винесення вироку, не мала згадки, що він бажає оскаржувати вирок. Також зазначила, що не відвідувала підзахисного, оскільки вважала, що в цьому немає необхідності. ОСОБА_2 мав вийти через місяць після проголошення вироку, а тому його скарга була для неї несподіваною. Адвокат зазначила, що письмової відмови ОСОБА_2 від подання апеляційної скарги вона не має, однак наполягала, що права йому роз`яснила.

Оцінивши доводи апелянта, дослідивши надані докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в даному випадку відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що адвокатом було належним чином роз`яснено своєму підзахисному доцільність оскарження вироку суду, а також узгодження позиції з цього питання. При цьому, як вірно встановлено Дисциплінарною комісією, подальші дії ОСОБА_2 та події, які відбулись, а саме, самостійне, без допомоги адвоката, складення та направлення ОСОБА_2 апеляційної скарги через канцелярію УВП № 21, складення її у неналежній формі, що стало причиною залишення апеляційним судом скарги без руху, перебування обвинуваченого під вартою більше строку, визначеного у вироку суду (біля 2 місяців), навпаки свідчать про протилежне, а саме, про те, що ОСОБА_2 не було належним чином роз`яснено наслідки подачі апеляційної скарги (в тому числі і продовження тримання під вартою), не обговорено питання доцільності в даному випадку такої апеляційної скарги. Зазначене свідчить про недотримання ОСОБА_1 зазначених вище положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики.

Пояснення самої позивачки свідчать про те, що після проголошення вироку суду вона не цікавилась подальшою участю свого підзахисного, хоча дія доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 18.08.2015 року ще не закінчилась, не з`ясувала чи потребує він правової допомоги.

Зазначене, як вірно встановлено судом першої інстанції, свідчить про те, що адвокат ОСОБА_7 Г ОСОБА_8 не забезпечила захист прав і законних інтересів свого клієнта у відповідності до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У обґрунтування своєї позиції адвокат надала розписку, засвідчену перекладачем ОСОБА_4 , в якій вказано про те, що позиція з ОСОБА_2 узгоджена, та вказано, що 07.07.2017 року, після проголошення вироку суду, підзахисному було роз`яснено його право на оскарження цього вироку і написання апеляційної скарги, але обвинувачений відмовився від подачі апеляційної скарги до суду. З вироком був згоден.

Колегія суддів критично оцінює вказаний доказ, з огляду на те, що позивачем при розгляді КДКА Одеської області дисциплінарного провадження він не надавався, про його існування позивачка дисциплінарну комісію не повідомляла. Вказаний доказ було долучено лише до скарги, направленої до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на рішення КДКА Одеської області.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що вказана розписка жодним чином не підтверджує того факту, що адвокатом було роз`яснено клієнту доцільність оскарження вироку суду.

При цьому, слід зазначити, що висновок адвоката про недоцільність оскарження вироку суду м. Одеси не може бути підставою для відмови адвоката у наданні правової допомоги клієнту або для самоусунення від виконання своїх професійних обов`язків, з огляду на наявність у особи такого права.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 неодноразово наголошувала на тому, що до 14.10.2017 року вона не отримувала жодного листа з апеляційного суду Одеської області, та не була своєчасно повідомлена про призначення апеляційної скарги до розгляду, що не було враховано комісією при прийнятті рішення про притягнення її до відповідальності, а також судом першої інстанції під час розгляду даної справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені доводи апелянта не спростовують висновок Дисциплінарної палати КДКА Одеської області, підтриманий Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, про неналежне виконання ОСОБА_1 професійних обов`язків в частині надання правової допомоги (консультації) з приводу доцільності оскарження вироку суду та наслідків подання апеляційної скарги, допомоги у складенні апеляційної скарги, оскільки вказані дії повинні були передувати зверненню особи до апеляційного суду. Бездіяльність адвоката, яка розцінена дисциплінарною комісією, як дисциплінарний проступок, не пов`язана із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, з присутністю адвоката на судових засіданнях цього суду, а стосується правової допомоги, яка повинна була передувати зверненню до апеляційного суду.

Матеріали дисциплінарного провадження свідчать про те, що перед прийняттям рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області були зібрані відомості стосовно адвоката ОСОБА_1 .

При цьому, необґрунтованими є посилання позивача на нібито неврахування відповідачами під час прийняття рішення у справі особи адвоката, наявності позитивної роботи та характеристики адвоката, диплома з відзнакою, грамот, кількість виграних справ, кількість сертифікатів, відсутність за 19 років роботи дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів зазначає, що вказані характеристики адвоката не можуть бути підставою для звільнення (не притягнення) його до дисциплінарної відповідальності у разі наявності в його діях або бездіяльності ознак дисциплінарного проступку. Застосований до ОСОБА_1 вид дисциплінарного стягнення є найбільш м`яким (менш суворого просто не існує), що свідчить про врахування відповідачами при прийнятті рішення особи адвоката, обставин вчинення проступку, наслідків такого проступку.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що прийняті відповідачами рішення, а саме рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 20.02.2018 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження та рішення Вищої Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № VIII-001/2018 від 16.08.2018 року про залишення скарги позивача без задоволення, прийняті відповідачами на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, розсудливо.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги позивача.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.09.2019 року.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук