Справа № 646/355/19
Суддя: Єжов В. А.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/355/19
№ провадження 2-а/646/47/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.19року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.,

при секретарі Коммунаровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 УПП у м.Харкові ДПП Кліща С.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області інспектора поліції Кліща С.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 797967 від 17.12.2018 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 17.12.2018 року інспектором УПП в Харківській області Кліщем С.В. була винесена та вручена позивачу постанова серії ЕАВ № 797967 від 17.12.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої позивач 17.12.2018 року о 09 год. 20 хв. керував автомобілем "Hyundai Creta", державний номер НОМЕР_1 , по майдану Свободи в бік вулиці Сумської, зробив поворот ліворуч на перехресті з вул. Сумській, не виконав вимоги знаку 4.2, а саме - здійснив рух ліворуч, чим порушив п. 8.4 г ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не погодився та зазначив, що він рухався по майдану Свободи в бік вулиці Сумської, зробив поворот ліворуч на перехресті з вул. Сумській, та в полі його зору не було заборонених або наказових знаків, після чого його зупинив екіпаж патрульної поліції. Інспектор патрульної поліції повідомив, що водій порушив ПДР, а саме не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 та порушив п.8.4.г ПДР України, після чого відповідачем було складено постанову за порушення п. 8.4.г ПДР України, за ч.1 ст. 122 КпАП України, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Позивач зазначив, що при здійсненні ним повороту ліворуч, він не порушував ПДР, доказів на підтвердження вчинення ним інспектор не надав. Також, позивачем, було встановлено, що дорожній знак 4.2 (рух праворуч) на перехресті вул. Сумській та майдану Свободи, встановлений з грубими порушеннями Правил дорожнього руху (ПДР) та ДСТУ 4100-2014. Більш того, дорожній знак 4.2 (рух праворуч) встановлений перед перехрестям вул. Сумській та майдану Свободи, ніяким чином не відповідає вимогам п. 8.2.1 ПДР України, а саме встановлення обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху та розміщення над проїзною частиною, а знаходиться десь за паркуванням вгорі праворуч, зовсім не передаючи ті інформацію для учасників руху, кому вона призначена, зазначені обставини підтверджуються фото-знімком, який міститься в матеріалах справи. Також, незважаючи на пояснення позивача, ці обставини враховано інспектором не було, справа інспектором розглянута без дослідження доказів, не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи.

Крім того, позивач зазначає, що інспектором поліції не дотримано процедури притягнення особи до відповідальності, розглянуто справу без підготовки, чим порушено його права. Всупереч вимог ст.ст. 245, 280 КпАП України дана постанова винесена без з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність чи заподіяно майнову шкоду, а також без з`ясування інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, на думку позивача вказане вище свідчить про те, що інспектор патрульної поліції розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів вини, упереджено, оскільки не узяв до уваги той факт, що дорожній знак 4.2 (рух праворуч) встановлений з грубими порушеннями Правил дорожнього руху (ПДР) та ДСТУ 4100-2014, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними, а тому, твердження поліцейського про порушення ним вимог ПДР України є лише його суб`єктивною думкою та припущенням, які не можуть бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 24.01.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу 10-ий строк з дня отримання ухвали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив

Відповідно до ч. 3 ст.268КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 246КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р.№ 1306 (із змінами та доповненнями).

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 797967 від 17.12.2018 року, винесеної інспектором 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Кліща С.В., позивача - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Так, згідно вказаної постанови, 17.12.2018 року о 09 год. 20 хв. керував автомобілем "Hyundai Creta", державний номер НОМЕР_1 , по майдану Свободи в бік вулиці Сумської, порушив вимогу дорожнього знаку 4.2 Рух праворуч, а саме: здійснив рух ліворуч, чим порушив п. 8.4 (г) ПДР - порушення вимог наказових знаків.

Згідно з п. 8.1 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні знаки; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків.

Відповідно до п.п. (г) пункту 8.4 ПДР України дорожні наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов та будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 33КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 та порушив п. 8.4г ПДР України.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Отже, відповідачем до суду не надано доказів, якими б було зафіксовано та підтверджено порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та наявності встановлених законодавством підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, а також доказів правомірності дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та дотримання порядку розгляду адміністративної справи.

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачиться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 674330 від 18.10.2018 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3. ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Кліща Сергія Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 797967 від 17.12.2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому законом порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Єжов В.А.