Справа № 420/301/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/301/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Коваля М.П.,

судді - Димерлія О.О.,

судді - Єщенка О.В.,

розглянувши питання про повернення апеляційної скарги Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року за позовом Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Рибмаркет плюс про стягнення з усіх відкритих рахунків у банках, обслуговуючих ТОВ Рибмаркет плюс кошти за податковим боргом по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1614144,20 грн. та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рибмаркет плюс до ГУ ДФС в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 06.10.2016 року та вимоги ГУ ДФС в Одеській області від 07.03.2017 року №3147-17,-

В С Т А Н О В И В:

До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа разом з апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року за позовом Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Рибмаркет плюс про стягнення з усіх відкритих рахунків у банках, обслуговуючих ТОВ Рибмаркет плюс кошти за податковим боргом по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1614144,20 грн. та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рибмаркет плюс до ГУ ДФС в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 06.10.2016 року та вимоги ГУ ДФС в Одеській області від 07.03.2017 року №3147-17.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду: доказів сплати судового збору у розмірі 60511,50 грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2019 року задоволено клопотання Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та з метою забезпечення реалізації права апелянта на доступ до правосуддя продовжено строк для усунення недоліків його апеляційної скарги на десять днів з дня отримання зазначеної ухвали шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 60511,50 грн.

Станом на 09.09.2019 року недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2019 року, строк на усунення яких був продовжений ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 усунені не були, до суду докази сплати судового збору апелянтом не надані.

Разом з цим, 12.08.2019 року до суду надійшло клопотання апелянта про продовження строку для виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Враховуючи перебування членів колегії суддів у відпустці, питання щодо наявності правових підстав для продовження строку виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху вирішується після виходу з відпустки, 09.09.2019 року.

Суд зазначає, що апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надання додаткового строку для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ митним органам не надано пільг щодо сплати судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, надходження листів ГУ ДКСУ в Одеській області щодо безспірного стягнення коштів з рахунків ГУ ДФС в Одеській області не може бути визнане поважною причиною для неусунення недоліків апеляційної скарги та несплати судового збору, а також вказані листи не підтверджують, що апелянтом вчинялись дії, що спрямовані на усунення недоліків апеляційної скарги по даній справі.

Також, колегія суддів зазначає, що Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, тому відсутність коштів, передбачених на сплату судового збору, не повинна впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

При цьому колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року (справа №804/958/17).

Колегія суддів наголошує, що за клопотаннями апелянта останньому вже продовжувався строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

На підставі наведеного, враховуючи не подання апелянтом будь-яких належних та допустимих доказів щодо неможливості виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого апелянтом клопотання та надання додаткового строку для усунення недоліків поданої апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 298 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі наведеного, зважаючи на те, що скаржником не виконано вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху, при наявності у останнього достатнього часу для виконання вимог ухвали та усунення недоліків апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги скаржнику.

Керуючись ст.ст. 169, 243, 248, 250, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року за позовом Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Рибмаркет плюс про стягнення з усіх відкритих рахунків у банках, обслуговуючих ТОВ Рибмаркет плюс кошти за податковим боргом по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1614144,20 грн. та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рибмаркет плюс до ГУ ДФС в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 06.10.2016 року та вимоги ГУ ДФС в Одеській області від 07.03.2017 року №3147-17 повернути апелянту.

Копію ухвали про повернення скарги із доданими матеріалами направити особі, яка її подала. Іншим особам, які беруть участь у справі, надіслати копію відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко