Справа № 140/1834/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1834/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Савчук О. І.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Наумчик Р. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про визначення коду товару та картки відмови у митному оформленні товарів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Волинської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про визначення коду товару від 23.02.2019 року №KT-UA-2019 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205090/2019/03022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що усі надані відповідачу документи свідчать про те, що придбаний позивачем автомобіль є легковим пасажирським автомобілем, відтак повинен класифікуватися по коду товару 8703 33 90 30 згідно УКТЗЕД, а тому оскаржуване рішення про визначення коду товару та відповідна картка відмови у митному оформленні товару є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді від 11.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки шляхом проведення огляду в митниці призначення встановлено, що в салоні автомобіля відсутні ознаки комфорту, відсутня обшивка салону, відсутнє внутрішнє оздоблення салону, що притаманне для салонів, призначених для перевезення пасажирів, відсутнє килимове покриття, вентиляція, попільнички. В роздвижних дверях наявне вікно, виготовлене не заводським способом. В салоні наявні сидіння для пасажирів в один ряд, встановлені не заводським способом, відсутні отвори для кріплення сидінь. В бокових панелях відсутні закладні деталі для кріплення ременів безпеки пасажирів, за сидіннями наявна перегородка, позаду якої є простір для перевезення вантажу. Між салоном та кабіною для водія, позаду місця для водія наявні кріплення для стаціонарної перегородки, що підтверджується долученими до митної декларації фотографіями. Зазначає, що вищевказана інформація підтверджується витягом з CARInfo за VIN-номером НОМЕР_1 , в якому зазначені відомості про те, що транспортний засіб має стаціонарно встановлену перегородку, заводом виробником не передбачено встановлення сидінь 2-3 ряду та вікон в бокових панелях/зсувних дверях. Окрім того, кількість фактичних посадочних місць не відповідає відомостям зазначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що до митного контролю та митного оформлення позивачем не було надано жодного документального підтвердження проведення модифікацій, змін чи переобладнань транспортного засобу, а тому зважаючи на наявні ознаки авто пред`явленого до митного оформлення, вважає прийняте рішення про визначення коду товару таким, що прийняте у повній відповідності до вимог митного законодавства. Вказує, що зазначене рішення, у свою чергу, слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205090/2019/03022.

У відповіді на відзив представник позивача з твердженнями відповідача у відзиві на позову заяву не погоджується з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того вказує, що на території Республіки Польща було здійснено переобладнання придбаного позивачем автомобіля з вантажного на пасажирський. Вказаний автомобіль експлуатувався на території Польщі як легковий автомобіль, про що свідчать відповідні дозвільні документи, зокрема свідоцтво про реєстрацію. Також, представник позивача посилається на витяг з інформаційного польського сайту www. HistoriaPojazdu/gov.pl, в якому теж чітко зазначено, що придбаний позивачем транспортний засіб є легковим автомобілем.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2018 року придбав у ОСОБА_3 транспортний засіб марки RENAULT MASTER, номер кузова НОМЕР_1 , 1999 року виробництва під реєстраційним номером НОМЕР_8 (а.с.11-12).

У свою чергу, декларантом позивача до митного оформлення Волинській митниці ДФС подано митну декларацію №UA205090/2019/020057 та пакет документів на легковий пасажирський б/в автомобіль, призначений для перевезення людей по дорогах загального користування марки - RENAULT, модель - MASTER, календарний рік виготовлення - 1999, модельний рік виготовлення - 1999, кузов номер - НОМЕР_1 , об`єм двигуна - 2729 см. куб. (дизель), потужність - 84 kW, тип кузова - універсал, загальна кількість місць, включаючи водія - 9, колісна формула - 4 х 2.

При цьому, позивачем у графі 33 вантажної митної декларації було зазначено код товару 87033390, що згідно з УКТЗЕД класифікується, як «автомобіль легковий, призначений для перевезення людей».

23.02.2019 року Волинська митниця ДФС прийняла рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2019, відповідно до якого автомобіль вантажний типу «фургон», що використовувався понад 8 років, номер кузова - НОМЕР_1 , марка - RENAULT, модель - MASTER, календарний рік виготовлення - 1999, модельний рік виготовлення - 2000, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2729 см. куб., потужність - 84 кВт, колір - синій, колісна формула - 4 х 2, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування, категорія транспортного засобу - N1.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що шляхом проведення митного огляду у митниці призначення встановлено, що в салоні автомобіля відсутні ознаки комфорту та оздоблення внутрішнього простору, а також інші пристосування (аксесуари) у внутрішньому просторі всього салону транспортного засобу, які властиві пасажирським салонам транспортних засобів, відсутнє килимове покриття, вентиляція, попільнички. Вікно в лівій боковій панелі та вікно в правих зсувних дверях вмонтовані шляхом врізання. В салоні наявний 2-й ряд сидінь для пасажирів, встановлений не заводським способом, отвори для кріплення сидінь та закладні деталі для кріплення ременів безпеки відсутні. Між першим та другим рядом сидінь наявні кріплення для стаціонарної перегородки. Згідно VIN-коду та даних CARInfo транспортний засіб є вантажним автомобілем типу «фургон», заводом виробником не передбачено встановлення сидінь 2-3 ряду (а.с.33).

Зазначене рішення стало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205090/2019/03022. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення у відповідність гр. 33 та 31 ЕМД до Класифікаційного рішення КТ-UA-2019 від 23.02.2019 року (а.с.34).

Позивач, не погоджуючись із рішенням Волинської митниці ДФС від 23.02.2019 року №КТ-UA-2019 про визначення коду товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобі комерційного призначення №UA205090/2019/03022, оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) від 13.03.2012 року № 4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з статтею 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Статтею 68 МК України ведення УКТ ЗЕД покладено на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частин першої-п`ятої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження органу доходів і зборів щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 428 (далі - Постанова № 428).

Пунктом 2, 3 Постанови № 428 передбачено, що УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).

Митний тариф України встановлюється Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 року № 584-VII. Статтею 1 даного закону визначено, що митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД передбачено, що класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами: назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил: (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного; (b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Разом з тим, згідно з пунктом 3 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару; (b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати; (c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються (пункт 4 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД).

Отже, при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, його характеристик та призначення.

З метою забезпечення виконання Закону України від 19.09.2013 року №584-VIII «Про Митний тариф України» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 року №401 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Товарна позиція 8703 має назву - автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі. До цієї товарної позиції також включаються: (1) легкові автомобілі (наприклад, лімузини, таксі, спортивні та гоночні автомобілі); (2) спеціалізовані транспортні засоби, такі як автомобілі швидкої допомоги, тюремні фургони та катафалки; (3) автомобілі, обладнані для проживання (туристські автофургони і т.п.), транспортні засоби для перевезення людей, спеціально обладнані під житло (зі спальними місцями, кухнями, туалетом і т.п.); (4) транспортні засоби, спеціально призначені для пересування по снігу (наприклад, снігомобілі); (5) спеціальні автомобілі для перевезення гравців у гольф та інші аналогічні транспортні засоби; (6) чотириколісні автомобілі з трубчастим шасі, що мають систему керування як у автомобіля (наприклад систему керування на основі принципу Акермана).

У цій товарній позиції термін «вантажопасажирський автомобіль-фургон» означає транспортний засіб, що має максимально 9 місць для сидіння (включаючи водія), внутрішній простір якого може без конструктивних змін використовуватися для перевезення як людей, так і вантажів.

Деякі моторні транспортні засоби цієї товарної позиції характеризуються певними ознаками, які свідчать про те, що дані транспортні засоби сконструйовані для перевезення пасажирів, а не для перевезення вантажів (товарна позиція 8704). Такі ознаки враховуються у випадку, якщо моторний транспортний засіб, зазвичай, має повну масу не більш як 5 т і має єдиний замкнутий внутрішній простір, який включає одну зону для водія і пасажирів і другу зону, яка може бути використана для перевезення як пасажирів так і вантажів. До цієї групи моторних транспортних засобів відносяться автомобілі, відомі як «багатоцільові транспортні засоби», (наприклад, транспортні засоби типу «фургон», автомобілі для активного відпочинку (sport utіlіty vehіcle - SUV), деякі автомобілі з кузовом типу «пікап»).

Характерними ознаками конструкції цих транспортних засобів, як правило, є:

(а) наявність постійно встановлених сидінь із пристроями безпеки (наприклад, з ременями безпеки або із місцями для кріплення та/або пристосуваннями для встановлення ременів безпеки) для кожного пасажира, або наявність стаціонарних місць для кріплення та/або пристосувань для встановлення сидінь і пристроїв безпеки у задній зоні салону позаду зони для водія і передніх пасажирів, такі сидіння можуть бути фіксованими, такими, що складаються, такими, що знімаються, на анкерному кріпленні, або виносними;

(b) наявність вікон у двох бокових панелях задньої частини кузова;

(с) наявність дверей з вікнами, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова;

(d) відсутність стаціонарної панелі або перегородки між зоною для водія з передніми пасажирами і задньою зоною, яка може бути використана для перевезення як пасажирів, так і вантажів;

е) наявність ознак комфорту і оздоблення внутрішнього простору, а також пристосувань (аксесуарів) у внутрішньому просторі всього салону транспортного засобу, які властиві пасажирським салонам транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

Натомість, до товарної позиції 8704 (Моторні транспортні засоби для перевезення вантажів) віднесено транспортні засоби, головним чином, призначені для перевезення вантажів, а не для перевезення людей. Ознаки транспортних засобів, які включаються до цієї товарної позиції:

(a) наявність сидінь типу лавок, які не мають пристроїв безпеки (наприклад, ременів безпеки або місць для кріплення і пристосувань для встановлення ременів безпеки) або зручностей для пасажирів в задній зоні позаду зони для водія і передніх пасажирів. Такі сидіння, зазвичай, бувають складаними або виносними для можливості повного використання підлоги задньої зони (транспортні засоби типу «фургон») або окремої платформи (транспортні засоби типу «пікап») для транспортування вантажів;

(b) наявність окремої кабіни для водія і пасажирів та окремої платформи з боковими бортами і відкидним заднім бортом (транспортні засоби типу «пікап»);

(c) відсутність вікон в двох бокових панелях задньої частини кузова; наявність дверей без вікон, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору для вивантаження або завантаження вантажів, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова (транспортні засоби типу «фургон»);

(d) наявність стаціонарної панелі або бар`єру між зоною для водія і передніх пасажирів і задньою зоною;

(e) відсутність в зоні вантажного відділення ознак комфорту і внутрішнього оздоблення, а також пристосувань, які притаманні пасажирським салонам моторних транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

Як було встановлено судом при поданні митної декларації декларантом позивача в графі 33 вищевказаної митної декларації код товару зазначено як легковий автомобіль. Обставина, що даний транспортний засіб є легковим, підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_9 , яке було надано митниці при митному оформлені даного транспортного засобу (а.с.14-16).

З підтвердження про продаж транспортного засобу №К.5411.127.2019. AS також вбачається, що автомобіль марки RENAULT, модель MASTER, номер кузова НОМЕР_1 є легковим (а.с.20-22).

Крім того, 26.01.2019 року митним органом було проведено митний огляд транспортного засобу придбаного позивачем, про що складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, де в додатковому аркуші до акта про проведення митного огляду товарів №UA209020/2019/03997 зазначено, що вищевказаний автомобіль є легковим транспортним засобом (а.с.25-26).

Також суд звертає увагу, що вказаний автомобіль експлуатувався на території Польщі саме як легковий автомобіль, про що свідчать відповідні дозвільні документи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року №1166 «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються» установлено, що конструкція та технічний стан колісних транспортних засобів, що експлуатуються, повинні відповідати єдиним вимогам згідно з додатком (далі - Єдині вимоги).

Пунктом 2 Єдиних вимог передбачено, що вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу, технічного стану предметів спеціального обладнання залежно від призначення наведено в маркуванні колісного засобу, його складників, а також у: єдиних технічних приписах - Правилах Європейської економічної комісії ООН з поправками, що додаються до Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання і частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів у 1958 році з поправками 1995 року, чинними на дату першої реєстрації колісного засобу; Європейській угоді, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкриту для підписання у м. Відні 8 листопада 1968 р.; сертифікаті відповідності; документах з експлуатації та ремонту колісного засобу, затверджених його виробником; нормативних документах, зокрема технічних умовах; документах щодо переобладнання колісного засобу; міжнародних угодах України з питань автомобільних перевезень, що містять вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу.

Конструкція колісного засобу повинна відповідати ідентифікаційним даним, визначеним на дату його реєстрації (з урахуванням змін), згідно з документами, зазначеними у пункті 2 цих вимог (пункт 3 Єдиних вимог).

У Додатку до Єдиних вимог наведено класифікацію колісних транспортних засобів, відповідної до якої до категорії М1 належить колісний засіб, що призначений для перевезення пасажирів, у якому кількість місць для сидіння, крім місця водія, не перевищує восьми.

У свою чергу, до колісних засобів категорії N1 належить - колісний засіб максимальною масою не більш як 3,5 тонни.

Суд зазначає, що сертифікатом відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 29.01.2019 року підтверджується, що придбаний позивачем автомобіль відноситься до категорії М1 (а.с.27).

Крім того, як вбачається з загальних конструктивних характеристик даного автомобіля, останній має тип кузова AF .

Наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року №521 «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданий виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання» у розділі ІІІ зазначено вимоги до транспортного засобу, який відповідає вимогам категорії М1.

Зокрема, колісні засоби категорії М1 з типом кузова AF - колісний засіб багатоцільового призначення, має кузов, який не належить до кузовів типу AA, AB, AC, AD, AE, призначений для перевезення пасажирів та їхнього багажу або вантажів в єдиному відділенні.

Колісний засіб, позначений як AF , не вважають таким, що належить до категорії M1, якщо він відповідає таким двом вимогам:

а) кількість місць для сидіння, без врахування сидіння водія, не більше 6. «Місце для сидіння» вважають за наявне, якщо колісний засіб обладнано елементами, «доступними» для закріплення такого сидіння.

Термін «доступний» означає наявність таких елементів закріплення, які можна безперешкодно використати за призначенням. Щоб елементи закріплення не були «доступними», виробник повинен конструктивно усунути можливість їх застосування, наприклад, наварюванням на них накладок або встановленням аналогічних відповідно закріплених деталей, які неможливо демонтувати за допомогою звичайних інструментів;

б) добуток передбаченої конструкцією кількості пасажирів та умовної маси одного пасажира (68 кг) менше маси вантажу, який одночасно перевозиться, тобто:

p - (m + n · 68) > n · 68,

де:

p - технічно допустима максимальна маса навантаженого колісного засобу в кг;

m - споряджена маса колісного засобу в кг;

n - кількість місць для сидіння, без урахування місця водія.

У свою чергу, представником відповідача, здійснено лише посилання на вищезазначені норми, доказів щодо відповідності придбаного позивачем транспортного засобу одночасно двом вищезазначеним вимогам суду не надано.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль, щодо якого митницею прийнято оскаржуване рішення, є легковим, а тому правильно та доцільно було б віднести його до товарної позиції 8703.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на витяг з CARinfo, оскільки юридична (доказова) значимість і достовірність такої інформації, зважаючи на її загальний, неофіційний (довідковий, комерційний, рекламний) характер є недостатньою для беззаперечного доведення факту. Водночас, на противагу таким доводам відповідача представник позивача надав відомості з іншого інтернет-ресурсу, а саме www.historiapojazdu.gov.pl, згідно якого транспортний засіб RENAULT MASTER, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 є легковим автомобілем (а.с.71-73).

Також суд наголошує, що при визначенні коду товару митним органом повинні братись не лише внутрішні та зовнішні ознаки, а й інші документи, видані уповноваженими органами, які свідчать про належність автомобіля до тієї чи іншої категорії. При цьому, на думку суду, відсутність певних конструктивних деталей у салоні автомобіля не дає підстав класифікувати вказаний автомобіль як вантажний.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Волинська митниця ДФС України оскаржуваним рішенням про визначення коду товару від 23.02.2019 року №KT-UA-2019 безпідставно класифікувала спірний товар за кодом УКТЗЕД .

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

На думку суду, відповідач не довів правомірності оскаржуваного в даній адміністративній справі рішення про визначення коду товару від 23.02.2019 року №KT-UA-2019, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню. Зважаючи на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205090/2019/03022 видана у зв`язку з прийняттям рішення про визначення коду товару від 23.02.2019 року №KT-UA-2019, яке є протиправним, тому суд вважає, що наявні підстави для визнання її протиправною та скасування. Отже, з урахуванням наведеного позов належить задовольнити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1536,80 грн., сплачений відповідно до квитанцій від 28.05.2019 року 0.0..1 (а.с.2) та від 06.06.2019 року №ПН951207 (а.с.3).

Керуючись статтями 243 ч. 3, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС про визначення коду товару від 23 лютого 2019 року № КТ-UA-2019.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Волинської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205090/2019/03022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) судовий збір у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко

Повний текст судового рішення складено 11.09.2019 року.