Справа № 826/19359/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 826/19359/16

адміністративне провадження № К/9901/17312/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів: Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 березня 2017 року (суддя - Балась Т. П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року (колегія у складі суддів: Парінов А. Б., Грибан І. О., Губська О. А.) у справі № 826/19359/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач ), в якому просив:

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 22 серпня 2016 року № 933 в частині застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 14 вересня 2016 року № 530 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія чергової частини штабу Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Миротворець»;

- стягнути на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 березня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що, приймаючи оскаржувані накази відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачених законодавством. Правових підстав за встановлених судами обставин для задоволення позовних вимог немає.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає їх незаконними та необґрунтованими, а тому просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує на те, що оскаржувані судові рішення не містять посилань на нормативно-правові акти, які мали б застосовуватись до спірних правовідносин. Зазначає, що на працівника, який перебуває у відрядженні, поширюється режим робочого часу того підприємства, до якого він відряджений, однак жодного нормативно-правового акту, який би встановлював якийсь особливий режим перебування позивача у відрядженні в зоні проведення АТО в Луганській області не існує. Також, вказує на порушення відповідачем Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в частині відсутності підстав для його проведення, порушення самої процедури його проведення, невідповідність висновку службового розслідування фактичним обставинам, адже позивач не вживав алкогольні напої під час несення служби, виконання завдань. Зазначає, що відповідачем порушено норми КЗпП України в частині невидачі в день звільнення трудової книжки. Також вважає, що суди при винесенні рішень не звернули уваги на наявність пом`якшуючих обставин, як то смерть бойового товариша, перебування в наряді протягом двох діб поспіль, вживання спиртних напоїв поза службою, добровільне переведення позивача для несення служби в зоні АТО, послужний список позивача, стаж роботи, створення позивачем сім`ї та необхідність у забезпеченні її існування. Крім того, вказує на недотримання відповідачем балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких спрямоване застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідачем надані заперечення на касаційну скаргу в яких вказано на безпідставність та необґрунтованість доводів скаржника. Відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як установлено судами попередніх інстанцій та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 , починаючи з 27 січня 1997 року, перебував на службі в органах внутрішніх справ України., а 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 прийнято на службу в Національну поліцію України.

На виконання вимог наказу Головного управління від 03 червня 2016 року № 250 о/с дск, наказу ГУНП в Київській області від 13 травня 2016 року № 508 для проведення ротації підрозділів патрульної служби поліції особливого призначення, з метою виконання особовим складом завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції на територіях Донецької та Луганської областей, продовжено перебування у службовому відрядженні у м. Сєвєродонецьку Луганської області до особливого розпорядження працівників полку патрульної служби поліції особливого призначення «Миротворець» ГУНП в Київській області (далі - ППСПОП «Миротворець») у підпорядкуванні керівника Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, зокрема, старшого сержанта поліції ОСОБА_1

Відповідно до розстановки нарядів особового складу ППСПОП «Миротворець» по виконанню завдань в зоні АТО на 02 липня 2016 року, затвердженої помічником командира ППСПОП «Миротворець» підполковником поліції Дирманом В. М. , позивача залучено до несення служби по охороні мосту «Пролетарський», що знаходиться в місті Сєверодонецьк Луганської області, з 14:00 год. 02 липня 2016 року по 14:00 год. 03 липня 2016 року.

03 липня 2016 року командир взводу № 1 роти № 5 ППСПОП «Миротворець» молодший лейтенант поліції Мироненко С. В. , прибувши до місця несення служби позивача з метою зміни наряду виявив, що, зокрема, ОСОБА_1 перебував на місці несення служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ним було подано рапорт командиру роти № 5 ППСПОП «Миротворець» підполковнику поліції Федоренку С. П.

12 липня 2016 року командир ППСПОП «Миротворець» на підставі рапорту підполковника поліції Федоренка С. П. звернувся з рапортом до т.в.о. начальника ГУНП в Київській області з проханням надати дозвіл на призначення та проведення службового розслідування по факту грубого порушення дисципліни.

Наказом начальника ГУНП в Київській області від 20 липня 2016 року № 827 призначено службове розслідування за фактом порушення працівниками ППСПОП «Миротворець» вимог службової дисципліни, за результатами проведення якого 15 серпня 2016 року складено висновок.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини вищезазначеного висновку рекомендовано за порушення службової дисципліни, статті 7 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, а саме: перебування на добовому чергуванні в стані алкогольного сп`яніння, поліцейського водія взводу № 3 роти № 5 ППСПОП «Миротворець» ГУНП в Київській області ОСОБА_1 . звільнити з Національної поліції України.

22 серпня 2016 року ГУНП в Київській області прийнято наказ № 993 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ППСПОП «Миротворець», пунктом 1 якого наказано звільнити позивача з Національної поліції України.

На підставі вищезазначеного наказу, наказом ГУНП в Київській області від 14 вересня 2016 року № 530 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського - водія чергової частини штабу ППСПОП «Миротворець» звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», з 20 вересня 2016 року.

Не погоджуючись з вищенаведеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

4. Конституція України

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

5. Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Частина 2 статті 19. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пункт шостий частини першої статті 77. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пункт 4 Прикінцевих та Перехідних положень. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

6. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII.

Пункт 9 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень. До набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

7. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV.

Стаття 1. Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Стаття 2. Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частини 1, 2 статті 5. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 7. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Стаття 12. На осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом.

Стаття 14. З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справі України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрована Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення службової дисципліни.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі:

Невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

2.2.2. Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

2.2.3. Повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.

2.2.4. Скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

2.2.5. Скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

2.2.6. Загибелі або травмування особи РНС.

2.2.7. Самогубства або спроби самогубства особи РНС.

2.2.8. Скоєння особою РНС дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої загинула(и) чи отримала(и) тілесні ушкодження особа (особи) РНС чи цивільні особи.

2.2.9. Застосування особою РНС вогнепальної зброї.

2.2.10. Використання особою РНС вогнепальної зброї.

2.2.11. Застосування особою РНС спеціальних засобів або заходів фізичного впливу.

2.2.12. Утрати або викрадення табельної, нагородної, добровільно зданої або вилученої зброї або боєприпасів.

2.2.13. Утрати або викрадення спеціальних засобів.

2.2.14. Порушення особою РНС норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування.

2.2.15. Утрати або викрадення матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів.

2.2.16. Розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом, порушення режиму секретності, утрати (викрадення), пошкодження печаток, штампів і бланків.

2.2.17. Утрати або викрадення в особи РНС документів, які посвідчують її належність до ОВС.

2.2.18. Порушення фінансово-господарської діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи МВС, виявлені під час ревізій або перевірок, інших контрольних заходів.

2.2.19. Надходження акта прокурорського реагування, окремої ухвали суду про виявлені в службовій діяльності ОВС порушення законодавства.

Підпунктом 2.2.20 п. 2.2 Інструкції передбачено, що отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Так, Наказом ГУНП в Київській області від 03 травня 2016 року № 5 «Про заходи щодо підвищення рівня особистої дисципліни, дотримання заходів особистої безпеки особовим складом ППСПОП «Миротворець» ГУ НП в Київській області» на підставі ст. ст. 18, 19, 59 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. ст. 1, 5, 7, 13, 15 Дисциплінарного статуту ОВС України, суворо заборонено вживання під час службового відрядження алкогольних напоїв.

Доводи скаржника про відсутність жодного нормативно-правового акту, який би встановлював якийсь особливий режим перебування позивача у відрядженні в зоні проведення АТО в Луганській області, не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» при розгляді справ нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Аналогічна позиція висловлена в абз. 2 п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Медична довідка про стан особи, в тому числі алкогольний стан, відноситься до одних із належних і допустимих доказів. У випадку її незрозумілості чи неясності, суд не позбавлений права перевірити відомості, зазначені в ній, в тому числі шляхом допиту осіб, які її видали.

При ухваленні рішень судами попередніх інстанцій було враховано протокол № 340 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння ОСОБА_1 , поліцейського, водія.

У протоколі зазначено, що останній проходити огляд відмовився, проте за зовнішніми ознаками встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З пояснень медичних працівників також встановлено, що ОСОБА_1 при проходженні огляду поводився зухвало, провокував конфліктні ситуації.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що в діях позивача мало місце порушення службової дисципліни, що проявилося у перебуванні на службі в стані алкогольного сп`яніння.

Стосовно посилань скаржника на допущення відповідачем процедурних порушень під час проведення службового розслідування, зокрема, позбавлення його можливості надати пояснення з приводу допущення порушення Дисциплінарного статуту, колегія суддів зауважує наступне.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим саме по собі, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є самостійною підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Отже, при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з цього приводу, не може бути підставою для визнання наказу про звільнення позивача незаконним.

Стосовно застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення з поліції, Суд вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій, що перебування на службі працівника поліції в стані алкогольного сп`яніння є грубим порушенням службової дисципліни, принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому та негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Також, суд критично оцінює твердження скаржника про необхідність врахування відповідачем певних пом`якшуючих обставин, як то смерть бойового товариша, перебування в наряді протягом двох діб поспіль, вживання спиртних напоїв поза службою, добровільне переведення позивача для несення служби в зоні АТО, послужний список позивача, стаж роботи, створення позивачем сім`ї та необхідність у забезпеченні її існування, оскільки застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої на те особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Суд зазначає, що вживання певних засобів або алкогольних напоїв, що приводять до втрати належного контролю над своєю особистістю, перебуваючи в умовах воєнного стану або надзвичайних обставинах, а більш того при перебуванні на відповідальному чергуванні, що потребує більше уваги та контролю, ставить під загрозу життя та здоров`я не лише цієї особи, але і інших колег, осіб, що перебувають поряд з ним на чергуванні. Наведене є не припустимим та не може бути виправданим жодними доводами.

Зауваження скаржника на те, що суди не звернули уваги, що в Наказі про звільнення йдеться посилання на пп. 6 п. 1 ст. 77 Закону, де звільнення зі служби передбачено у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту НПУ, який ще не прийнятий Верховною Радою України, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Застосовуючи такий аргумент касаційної скарги, позивач не врахував норм п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року, згідно якого дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України поширено на працівників поліції до набрання чинності ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції».

Доводи скаржника про порушення відповідачем норм КЗпП України в частині невидачі в день звільнення трудової книжки колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету розгляду даної адміністративної справи та не може бути самостійною підставою для поновлення позивача на роботі.

Суд зазначає, що всім наведеним скаржником в касаційній скарзі доводам судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку. Судові рішення місять відповідні посилання на релевантні джерела права та обґрунтовані висновки щодо наявності складу дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем.

Таким чином, доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Верховний Суд не установив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходила з того, що всі обґрунтування сторін були перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, їм було надано належну правову оцінку. Жодних підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій в касаційній скарзі не зазначено.

Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи безпідставними, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов