Справа № 460/635/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7329/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

представника апелянта Дем`янюка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі № 460/635/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення(рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Недашківською К.М. в м. Рівному Рівненської області 30.05.2019 року,повний текст судового рішення складено 30.05.2019), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС (далі також відповідач), в якому просив судвизнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 30.01.2019 №UA204000/2019/000203/2.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржилаРівненська митниця ДФС, яка, покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятимз порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначеною за ціною договору, оскільки декларантом не надано витребуваних митним органом додаткових документів. Тому, відповідно до вимог митного законодавства, посадовою особою відповідача було проведено усні консультації, під час яких запропоновано надати додаткові документи з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації. Оскільки декларантом було надано відмову в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, наявної цінової інформації щодо подібних, аналогічних товарів у офіційних джерелах, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості заявленого товару. Таким чином, оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України.

В судовому засіданні представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Повістка із зазначенням дати, часу та місця судового засідання, відповідно до вимог пункту другого частини третьої статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), надсилалася позивачу поштою за адресою, вказаною цією особою.

Повістка повернулася до суду з відміткою поштової установи про неможливість її вручення адресату у зв`язку з його відсутністю за адресою.

Згідно положень частини одинадцятої статті 126 КАС України вважається, що така повістка вручена належним чином.

Тому судове засідання проводилося за відсутності позивача, неявка якого згідно частини другої статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 січня 2019 року особа, що уповноважена позивачем на здійснення декларування, звернулася до Рівненської митниці в інтересах декларанта, ОСОБА_1 , для здійснення митного оформлення транспортного засобу, легкового автомобіля (бувший у використанні) марки «Renault» моделі «Clio» типу «Універсал» 2015 року випуску з ідентифікаційним номером (VIN) НОМЕР_1 , фактурна вартість якого згідно з наданим до митного оформленнярахунком-фактурою (інвойсом) від 16.01.2019 №190116.1-ART/PPDD становить 3000 Євро.

Для проведення митного оформлення ввезення транспортного засобу на територію України Рівненській митниці було подано електронну митну декларацію №UA204010/2019/202329, до якої додано наступні документи: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; рахунок-фактура (інвойс); декларація про походження товару; документ, що підтверджує вартість товару; договір про надання послуг митного брокера; копія митної декларації країни відправника; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

У поданій митній декларації митна вартість транспортного засобу позивачем була визначена за ціною договору продажу автомобіля, який імпортуються (основний метод).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання наступних документів, які підтверджують інформацію щодо митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією: 1) касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; 2) касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які підтверджують відомості щодо числового значення витрат, пов`язаних із транспортуванням транспортного засобу, заявленого декларантом до митного оформлення; 3) висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації.

Враховуючи викладене, митним органом під час усних консультацій запропоновано позивачу надати зазначені додаткові документи.

На вказану пропозицію представником декларанта листом від 30.01.2019 №63 додатково надано відповідачу звіт про оцінку автомобіля від 30.01.2019 №057Е, довідку про транспортні витрати від 22.01.2019 б/н на суму 200 євро, витяг із сайту Renault по стану показника одометра на 12.07.2018. Крім того, зазначено, що в якості чека була оформлена фактура, додаткових документів надано не буде та просив прийняти рішення у відповідності до частин третьої статті 53 Митного кодексу України (надалі також МК).

З огляду на ненадання додатково витребуваних документів митним органом, за результатом опрацювання наявних документів, було скориговано митну вартість на підставі наявної у нього інформації (яка міститься в ФМК 105-2, 106-2, згенерованих АСАУР) із застосуванням другорядного (резервного) методу, за наслідками чого прийнято рішення від 30.01.2019 №UA204000/2019/000203/2 про коригування митної вартості транспортних засобів із суми 3000 євро до суми 6950 євро.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність визначення позивачем митної вартості товару, який ввозився на територію України,оскільки основні документи містили всі необхідні числові дані для визначення вартості, зазначеної в митній декларації,та недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, невстановлення інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції непогоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Суд апеляційної інстанції не погоджуєтьсяз висновками суду першої інстанції про те, що Рівненською митницею ДФС не наведено обґрунтованих підстав для подання декларантом додаткових документів (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які підтверджують відомості щодо числового значення витрат, пов`язаних із транспортуванням транспортного засобу, заявленого декларантом до митного оформлення) з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 8 Розділу 2 наказу ДФС України від 11.09.2015 року №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», які розроблено відповідно до положень Розділів III та XI МК України та наказу Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року №684 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за №1021/27466), у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларування митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться у документах, що підтверджують заявлену митну вартість та відповідно до частин 3-4 статті 53 МК України здійснює запит додаткових документів.

Відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України (далі - Тимчасовий порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 року №1077, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України здійснюється у порядку, передбаченому законодавством, з особливостями, визначеними цим Тимчасовим порядком.

Відповідно до пункту 9 Тимчасового порядку Рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів приймається органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.

Під час встановлення значення індикатора ризику використовується інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містятьвідомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу.

Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.

Апеляційним судом встановлено, що 24.01.2019 посадовою особою митного поста «Рівне» направлено запит до ВКМВ УАМП та МТР з питання перевірки правильності визначення митної вартості легкового автомобіля марки «RENAULT» моделі «CLIO», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2 , поданого до митного оформлення за МД №UA204010/2019/202329 за рівнем митної вартості 3200 EUR/шт.

Також встановлено, що поданий до митного оформлення інвойс від 16.01.2019 № 190116.1-ART/PPDD, копія митної декларації від 18.01.2019 №18PL301010E0034052, не містять відомостей стосовно технічного стану імпортованого транспортного засобу. Будь-яких інших супровідних документів, що містять відомості стосовно аварійних пошкоджень імпортованого КТЗ, не надано. Також, копія митної декларації від18.01.2019 №18PL301010E0034052 відсутня в базі даних ЄС(https://ec.europa.eu/taxationcustoms/dds2/ecs/ecshome.isp?Lang=en&MRN=18PL301010E0034052&Expand=true). Вартість товару у даній митній декларації становить 13711. Країною відправлення зазначена Естонія.

Відповідно до поданого до митного оформлення інвойсу від 16.01.2019 №190116.1-ART/PPDD, складеному у м.Кутаїсі, продавцем товару є фірма ARMADA TRADE LLC м.Кутаїсі Грузія, відправником фірма BALTCOAST OU м.Таллін Естонія, а експортна декларація оформлена у Республіці Польща. При цьому Інвойс на товар підписано не продавцем ARMADA TRADE LLC, а відправником BALTCOAST OU м.Таллін. Умовами розрахунку передбачено оплату на р/р BANK of GEORGIA Тбілісі Грузія, однак будь-які документи про оплату вартості товару Рівненській митниці ДФС не надавалися.

Відповідно до технічного паспорту на автомобіль № НОМЕР_3 власником автомобіля є компанія ALWA GMBH Німеччина, документи про перехід права власності до продавця товару ARMADA TRADE LLC або надання комісійних послуг з продажу автомобіля відсутні.

Крім того, у довідці про транспортні витрати від 22.01.2019 ОСОБА_1 зазначив, що транспортні витрати та оформлення документів з Польщі по доставці автомобіля до кордону України складає 200 євро. Вказані дані ставлять під сумнів надані документи, що відправником є фірма BALTCOAST OU м.Таллін Естонія. Також, позивачем не надано документів щодо маршруту та понесених витрат на транспортування оцінюваних товарів з Німеччини/Естонії до кордону України відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що у відповідача були обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості транспортного засобу позивачем, а також у достовірності наданих ним для митного оформлення документів.

На пропозицію відповідача надати додаткові документи, які б усували наявні сумніви, позивач таких фактично не надав.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача про те, що згідно поданого до митного оформлення технічного паспорту автомобіль № НОМЕР_3 , власником якого є компанія ALWA GMBH Німеччина, зареєстровано у ФРН. Документи щодо продажу автомобіля компанією-власником позивачу або грузинській/естонській/польській фірмі митному органу позивачем не надавалися.

Разом з тим, у графах 15 та 16 поданої декларантом митної декларації зазначено країна відправлення/експорту та код країни Польща (а не Естонія).

Крім того, будь-яких документів щодо маршруту та понесених витрат на транспортування оцінюваних товарів з Німеччини/Естонії до кордону України відповідно до пункту 5 частини 10 ст. 58 МК України позивачем не було надано. Довідка, підписана самим декларантом, про дані витрати не є належним доказом понесених витрат.

Суд першої інстанції в спірному рішенні не визначив, якими доказами позивач довів правильність визначення митної вартості, у якій валюті, в тому числі її складових, зокрема в частині транспортних витрат.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції і в частині визнання доведеною оплату позивачем придбаного автомобіля на підставі рахунку-фактури (інвойсу), оскільки наявний у справі інвойс передбачає два альтернативних варіанти оплати готівкою та на банківський рахунок продавця. В той же час, підтвердження здійсненої оплати будь-яким з цих варіантів сам інвойс не містить, а на пропозицію митного органу позивачем додаткових доказів здійсненої оплати за придбаний товар не було надано.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржене рішення відповідача про коригування митної вартості товарів відповідає зазначеним вимогам.

Частинами 7-9 статті 55 МК України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Однак, позивач жодних додаткових документів, які впливають на прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості, митному органу не подав.

Більше того, матеріалами справи підтверджується, що декларант фактично погодився з рішенням про коригування митної вартості товару та доплатив до Державного бюджету України митні платежі в сумі 6800 грн.

Посилання позивача на нероз`яснення йому права на ввезення товару на митну територію України шляхом надання гарантій безпідставні, оскільки Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с. 11-12) містить таке роз`яснення.

До того ж, позивачем картка відмови, за наслідками винесення якої митним органом винесене спірне рішення, також не оскаржувалася.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (№ 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Невідповідність висновків суду обставинам справи вважається у тому разі, якщо останні встановлені судом повно та згідно з дослідженими ним доказами, проте висновки зі встановлених обставин зроблені невірно.

Неправильне застосування матеріального права має місце у разі застосування неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене тлумачення.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 КАС України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі № 460/635/19 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 06.09.2019