Справа № 2а-10746/11/1370
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2019 року

Київ

справа №2а-10746/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/27858/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року (суддя Гулик А.Г.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року (колегія у складі суддів: Носа С.П., Яворського І.О., Кухтея Р.В.) у справі № 2а-10746/11/1370 (№ 876/2696/16) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квінто-Плюс» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Квінто-Плюс» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (надалі відповідач, податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму грошового зобов`язання за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач всупереч положенням Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нараховував пеню до дати складання вантажних митних декларацій, а не з дати поставки товару, яка фактично відбулася швидше. Крім того, відповідачем при прийнятті оскарженого податкового повідомлення - рішення порушено пункт 86.8. статті 86 Податкового кодексу України в частині строків його винесення.

Розгляд справи здійснювався судами різних інстанцій неодноразово, судові рішення, які є предметом цього касаційного перегляду прийняті в порядку нового розгляду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 2 лютого 2016 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 20 вересня 2011 року №/21948/10/220.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги дослівно повторюють доводи апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу позивач зазначає, що погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 20 вересня 2011 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства. За результатами перевірки складено акт № 568/22-0/31897102 від 20 вересня 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у зв`язку з чим йому донараховано пеню по імпортним операціям на загальну суму 6 934,37 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № /21948/10/220 від 20 вересня 2011 року, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язання та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства на суму 6 934,37 грн.

Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач здійснював операції з імпорту систем допомоги водію, систем запобігання зіткнень відповідно до контракту від 24 листопада 2010 року укладеного з фірмою нерезидентом «Mobileye Technologies Limited» (Кіпр). Відповідно до банківської виписки позивач здійснив попередню оплату за товар 24 січня 2011 року на суму 13 567,50 доларів США, граничний термін надходження товару до 23 липня 2011 року.

Вказаний товар надійшов на митну територію України, відповідно вантажних митних декларацій:

- № 209000010/2011/0017991 від 6 квітня 2011 року на суму 2 025,00 доларів США,

- № 209000010/2011/028202 від 10 серпня 2011 року на суму 10 125 доларів США, з порушенням граничного терміну надходження товару.

Поставка товару на суму 1 417,50 доларів США не здійснена, а також не повернено кошти позивачу, з вимогами про стягнення заборгованості до нерезидента «Mobileye Technologies Limited» позивач не звертався. Станом на 19 вересня 2011 року дебіторська заборгованість в сумі 1 417,50 доларів США не закрита.

Вказані обставини не є спірними між сторонами.

За приписами статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (тут та надалі нормативно-правові акти в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 вказаного закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до абзацу 14 статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» імпорт (імпорт товарів) - це купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб`єктів господарської діяльності товарів ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України розташованими за її межами.

Моментом здійснення імпорту, згідно з абзацом 38 статті 1 вказаного Закону є момент перетину товаром митного кордону України або переходу прав власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до пункту 2 статті 1 Митного кодексу України ввезення товарів і транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів і транспортних засобів за межі митної території України - це сукупність дій, пов`язаних з переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України у відповідному напрямку.

Згідно з підпунктами 23, 35 статті 1 Митного Кодексу України переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - це переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов`язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація. Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Митного кодексу України товари і транспорті засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом. У разі ввезення на митну територію України товарів і транспортних засобів митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Згідно з частиною 5 статті 43 Митного кодексу України митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що датою імпорту є дата фактичного перетину митного кордону України.

Судами попередніх інстанцій досліджені: дистриб`юторська угода від 22 листопада 2010 року, укладена між позивачем та «Mobileye Technologies Limited»; платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 20 січня 2011 року з призначенням платежу - оплата згідно з дистриб`юторською угодою від 22 листопада 2010 року в сумі 13 567,50 доларів США; проформа - інвойс від 26 січня 2011 року на суму 2025,00 доларів США та від 28 липня 2011 року на суму 10 125,00 доларів США; вантажні митні декларації № 3525 від 6 квітня 2011 року та № 3664 від 10 серпня 2011 року.

Згідно з вантажною митною декларацією № 3525 на територію України 25 лютого 2011 року поставлено товар, вартість якого згідно з проформою - інвойсом від 26 січня 2011 року становить 2 025 доларів США, який розмитнено 6 квітня 2011 року.

Наступна поставка товару відбулась, згідно з проформою - інвойсом від 28 липня 2011 року на суму 10 125 доларів США, на територію України 2 серпня 2011 року, розмитнення якого відбулося 10 серпня 2011 року згідно з вантажною митною декларацією № 3664.

Курс НБУ станом на 24 липня 2011 року складав 7,971100 грн за 1 долар США.

Виходячи з наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що розмір пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки за період з 24 липня 2011 року по 2 серпня 2011 року становить 2 208,15 грн. (11542,5$ х 0,3% х 8 днів х 7,911100) та за період з 3 серпня 2011 року по 19 серпня 2011 року становить 1 593,16 грн. (1417,5$ х 0,3% х 47 днів х 7,911100).

Отже, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідач протиправно застосував до позивача штрафні санкції на суму 3 133,06 грн.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що відповідач в порушення вимог статті 86 Податкового кодексу України протиправно прийняв оскаржене податкове повідомлення - рішення в день складення та вручення акта перевірки 20 вересня 2011 року, а тому таке є протиправним та підлягає скасуванню повністю.

В даній частині рішення судів першої та апеляційної інстанції податковим органом не оскаржено, доводи касаційної скарги не містять заперечень щодо вищенаведеного висновку судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2016 року у справі № 2а-10746/11/1370 (№ 876/2696/16) залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду