Справа № 280/647/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 серпня 2019 року о/об 16 год. 23 хв.Справа № 280/647/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фермерського господарства Кривохатько В.В. (70050, Запорізька обл., Вільнянський район, селище міського типу Кам`яне, вул. Зарічна, будинок 97, код за )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

за участі представників:

від позивача - Гришко І.І.

(діє на підставі ордеру серія ЗП № 115617 від 12.02.2019 року)

від відповідача - Гавриленко Д.В.

(діє на підставі довіреності № 1015/08-01-10-02 від 18.12.2018 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фермерського господарства Кривохатько В.В. (надалі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (відповідач), а якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07 листопада 2018 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі акту перевірки №625/08-01-14-02/19266077 від 19 жовтня 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 січня 2019 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі акту перевірки №625/08-01-14-02/19266077 від 19 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 04 березня 2019 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою судді від 05 березня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 02 квітня 2019 року.

02 квітня 2019 року провадження у справі зупинено до 14 травня 2019 року.

14 травня 2019 року провадження у справі поновлено, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Разом з тим, 14 травня 2019 року провадження у справі зупинено до 20 червня 2019 року.

20 червня 2019 року провадження у справі поновлено, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

20 червня 2019 року провадження у справі зупинено до 09 липня 2019 року.

09 липня 2019 року провадження у справі поновлено, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

09 липня 2019 року провадження у справі зупинено до 24 липня 2019 року.

24 липня 2019 року в підготовчому засіданні протокольною ухвалою суду, за письмовими згодами всіх учасників справи, призначено справу до судового розгляду по суті на 24 липня 2019 року після закриття підготовчого провадження, а у розгляді справи по суті оголошено перерву до 21 серпня 2019 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 21 серпня 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що податкове повідомлення-рішення № від 07 листопада 2018 року та податкове повідомлення-рішення № від 17 січня 2019 року прийняті всупереч діючому законодавству України, оскільки перевіряючи в акті перевірки №625/08-01-14-02/19266077 від 19 жовтня 2018 року роблячи висновки, вийшли за межі своєї компетенції та надавали оцінку здійснення господарської діяльності позивача не в межах податкового законодавства, а в межах технологічного процесу ведення сільського господарства. Зазначає про те, що така оцінка не може бути підставою для застосування до позивача податкової відповідальності.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Головного управління ДФС у Запорізькій області в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№11563 від 25 вересня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що за результатами перевірки встановлено порушення позивачем: пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1, статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 192.1. статті 192, пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1., пункту 200.2, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.4, пункту 201.15 статті 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3 953 357,0грн., в тому числі за серпень 2015 року 1404037 грн.; вересень 2015 року 245789 грн.; жовтень 2015 року 64 720 грн.; березень 2016 року 126170 грн.; травень 2016 року 12131 грн.; липень 2016 року 1639163 грн.; жовтень 2016 року 93249 грн.; грудень 2017 року 368098 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 533 783 грн. Разом з тим, порушено підпункт 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством ФГ «КРИВОХАТЬКО В.В.» () несвоєчасно перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01 липня 2015 року - по 01 липня 2018 року у сумі 53 313,96 грн. Представник відповідача зазначає, що порушення податкового законодавства виявлені на підставі: понаднормативного списання насіння озимої пшениці (перевищення максимальної норми висіву над обсягом списаного в бухгалтерському обліку підприємства посівного матеріалу пшениці); підприємством не доведено використання гербіцида «Харнес 90%» для обробки посівів пшениці в господарській діяльності; підприємством не надані документи, які свідчать про використання 286 750 кг. ячменю на суму 630 850 грн. в господарській діяльності.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва Серія А00 №383580 про державну реєстрацію юридичної особи Фермерське господарство «Кривохатько В.В.» зареєстровано, як юридична особа 21 січня 2019 року за адресою: 70050, Запорізька область, Вільнянський район, смт. Кам`яне, вул. Зарічна, 97, ідентифікаційний код 19266077.

На підставі направлень виданих Головним Управлінням ДФС у Запорізькій області: № 2054 від 07 вересня 2018 року, ОСОБА_1 - головним державним ревізором- інспектором відділу перевірок у сфері торгівлі управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області, радником податкової та митної справи II рангу; № 2053 від 07 вересня 2018 року, ОСОБА_2 - головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області, радником податкової та митної справи III рангу; № 2055 від 07 вересня 2018 року, Статевою ОСОБА_3 - головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Запорізькій області, радником податкової та митної справи III рангу; згідно із підпунктом 20.1.4. пунктом 20.1. статті 20, підпунктом 75.1.2. пунктом 75.1. статті 75, пункту 77.1.статті 77 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 2935 від 27 серпня 2018 року та відповідно до затвердженого плану-графіка проведення планових документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, проведена документальна планова виїзна перевірка ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА « ОСОБА_4 В.В.», код за , скорочена назва - ФГ « ОСОБА_5 », з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2018 року, та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2018 року відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За наслідками перевірки податковим органом складено акт перевірки №625/08-01-14-02/19266077 від 19 жовтня 2018 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФГ «КРИВОХАТЬКО В ОСОБА_6 », код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2018 року, та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2018 року».

У висновках акту перевірки вказано, що позивачем порушено вимоги:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187, пункту 188.1, пункту 192, пункту 198.5, статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.4, пункту 201.15 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 3 953 357,00 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 533 783,00 грн.

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме відсутність реєстрації податкової накладної на операцію, яку не складено за липень 2017 року на суму 901 881,00 грн.

- пункту 186.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01 липня 2015 року - по 01 липня 2018 року у сумі 53 313,96 грн.

19 жовтня 2018 року за позивачем на адресу Головного управління ДФС у Запорізькій області направлено заперечення на Акт перевірки №625/08-01-14-02/19266077 від 19 жовтня 2018 року.

02 листопада 2018 року за наслідками розгляду вказаних заперечень відповідачем на адресу позивача направлено відповідь вих. № 38193/10/08-01-14-02-08 від 02 листопада 2018 року, згідно з якою відповідач вважає висновки, викладені в акті перевірки, правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим складено податкові повідомлення-рішення. від 06 листопада 2018 року № , №, № від 07 листопада 2018 року № , № .

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями Позивачем подану скаргу до ДФС України.

За наслідками розгляду вказаної скарги ДФС України частково задоволено відповідну скаргу позивача, скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 06 листопада 2018 року № , скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 06 листопада 2018 року № , № в частині висновків акту перевірки щодо заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість 3 945 081, 00 грн., а в іншій частині зазначені податкові-повідомлення рішення та податкові повідомлення рішення від 07 листопада 2018 року № , № залишено без змін.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Абзацом 1 пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Крім того, згідно пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України у випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Суд зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 17 січня 2019 року стосується господарської діяльності позивача, при провадженні якої відповідачем виявлено порушення приписів податкового законодавства України, яким встановлено заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 3 953 357,00 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 533 783,00 грн.

Так податковий орган як у акті перевірки, так і представник Головного управління ДФС у Запорізькій області відзиві на позовну заяву зазначають, що однією з підстав порушення податкового законодавства Фермерським господарством Кривохатько В.В. є понаднормативне списання насіння озимої пшениці (перевищення максимальної норми висіву над обсягом списаного в бухгалтерському обліку підприємства посівного матеріалу пшениці).

Відповідач посилається на довідник Рослинництво, зокрема підпункт 2.1.2.1 - технологія вирощування озимої пшениці (О. І. Зінченко, В. Н. Сапатенко, М. А. Білоножко К.: Аграрна освіта, 2001р.). На підставі довідника робить висновок про те, що навіть на важких ґрунтах, де спостерігається низька польова схожість насіння, з урахуванням мінімальної схожесті насіння придатного до посіву та максимального коефіцієнту висіву максимальна норма висіву не може складати більше 277,5 кг/га

Згідно даних підприємства, зокрема статистичної звітності форма №29-сг затвердженої наказом Держкомстату України від 14 червня 2013 року № 181 «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур», актів витрат насіння та садивного матеріалу під посівами озимої пшениці знаходились у Вільнянському районі поля загальною площею (далі зазначений рік збору врожаю): 2015 рік 2 116,48 га. 2016 рік 1 959,25 га, 2017 рік 1 803,98 га та у Оріхівському районі загальною площею: 2015 рік 2 094,57 га, 2016 рік 2 285,98 га, 2017 рік 567,1 га.

Вказує, що згідно актів списання посівного матеріалу та даних бухгалтерського обліку підприємства, зокрема дебетового сальдо по pax. 231 в розрізі видів насіння, Дт pax. 231 Кт pax. 27 встановлено, що посівна норма озимої пшениці складала: 2014 рік (збір врожаю 2015 рік) 385 кг/га, 2015 рік (збір врожаю 2016 рік) 440 кг/га, 2016 рік (збір врожаю 2017 рік) 360 кг/га.

Податковим органом зроблено висновок про те, що фактична норма списання посівного матеріалу озимої пшениці підприємством значно перевищує максимальну норму висіву згідно технологічних норм вирощування озимої пшениці.

Також роблячи висновки про порушення податкового законодавства позивачем, Головне управління ДФС у Запорізькій області посилається на те, що всі поголи і фактори у 2015 - 2017 роках вегетації озимої пшениці дали змогу подовжити міжфразний період колосіння - повної стиглості, що в подальшому сформувало достатній рівень продуктивності озимої пшениці.

Таким чином, контролюючий орган робить висновок про понаднормативне списання насіння озимої пшениці (перевищення максимальної норми висіву над обсягом списаного в бухгалтерському обліку підприємства посівного матеріалу пшениці) в кількості 885 964 кг на загальну суму 2 018 787,6 грн. підприємство фактично використало насіння озимої пшениці в кількості 885 964 кг. на загальну суму 2 018 787,6 грн., в господарській діяльності та на підставі пункту 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199, пункту 201.1 статті 201 ПК не нарахувало податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування.

Суд критично ставиться до таких висновків на підставі наступного.

Відповідно до пункту 1 Положення «Про Державну фіскальну службу України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 236 від 21 травня 2014 року (далі по тексту Положення про Державну фіскальну службу України) визначено, що Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

ДФС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення про Державну фіскальну службу України).

Суд звертає увагу на те, що довідник Рослинництво, зокрема підпункт 2.1.2.1 - технологія вирощування озимої пшениці (О. І. Зінченко, В. Н. Сапатенко, М. А. Білоножко К.: Аграрна освіта, 2001р.), який покладено в основу встановлення порушення податкового законодавства позивачем в акті перевірки, не є актом законодавства.

За визначенням частини 1 статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд вважає, що податковий орган не має повноважень на втручання у діяльність підприємства, а також не має права визначати, яким чином ввести свою господарську діяльність.

Посилання відповідача на погодні умови та родючість ґрунтів, суд до уваги не приймає, оскільки це знаходиться поза компетенції податкового органу, а також до суду не надано доказів проведення відповідних досліджень. Всі агрономічні висновки в акті перевірки, щодо вегетації озимої пшениці та міжфазний період колосіння - повної стиглості, зроблено інспектором ревізором.

Доказів того, що такий спосіб введення господарської діяльності порушує норми податкового законодавства, в акті перевірки Головного управління ДФС у Запорізькій області не зазначено.

Суд вважає, що методи та способи введення господарської діяльності та встановлення технологічного процесу, це на сам перед право позивача.

Державна фіскальна служба провадить державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, однак податковий орган притягує позивача до відповідальності за порушення інформації викладеної у довіднику Рослинництво, зокрема підпункту 2.1.2.1 - технологія вирощування озимої пшениці (О. І. Зінченко, В. Н. Сапатенко, М. А. Білоножко К.: Аграрна освіта, 2001р.).

Щодо посилань податкового органу в акті перевірки на те, що підприємством не доведено використання гербіцида Харнес 90% к.е. для обробки посівів пшениці у господарській діяльності, суд зазначає про наступне.

В акті перевірки, на 12 аркуші відповідачем зазначено: «…Згідно наданих для перевірки документів (актів списання мінеральних добрив та засобів захисту рослин від 31 травня 2016 року №№ СпТ-000409, СпТ-000411) встановлено списання засобу (ґрунтовий гербіцид для боротьби з дводольними та злаковими бур`янами) для обробки ґрунту Харнес 90% к.е. в т. ч. в травні 2016 року на загальній земельній площі 182,76 га в т.ч. Єгорівка № 19 152,12га і Вільне 30,64 га в кількості 274 л. на суму 60 652,64 грн. Згідно актів списання зазначено призначення списання засобу - обробка посівів пшениці. Згідно технічних характеристик зазначений засіб застосовується для обробки ґрунту при посівах кукурудзи, соняшника, сої. При цьому вказаний засіб містить діючу речовину ацетохлор, яка знищує злакові та дводольні. ОСОБА_7 не діє на пророслі бур`яни, тому, якщо на полях з`явилися їхні сходи, необхідно провести механічну обробку для їх знищення. Передпосівна культивація або боронуваннй, застосовувані для закладення харнеса в ґрунт, успішно знищують пророслі до цього часу бур`яни. Обробку харнеса проводять до сходів бур`янів і соняшнику: перед посівом; відразу після посіву. У разі застосування харнеса для обробітку пшениці у травні 2016 року, він знищить посіви пшениці. Пшениця на зазначених полях була засіяна ФГ «КРИВОХАТЬКО ОСОБА_8 »у вересні 2015 року (акти на списання посівного матеріалу від 30 вересня 2015 року №№ СпТ000414, НОМЕР_1 ).

ФГ «КРИВОХАТЬКО В.В.» був наданий запит про надання пояснень щодо причин застосування гербіцида Харнес 90% к.е. для обробки посівів пшениці. Господарством надані пояснення щодо використання гербіцида Харнес 90% к.е. в боротьбі проти макового буряну.

Таким чином підприємством не доведено використання харнесу в господарській діяльності...».

Суд ставиться критично до висновків відповідача в цій частині акту перевірки, оскільки податковий орган посилається на порушення позивачем пункту 198.5 статті 198 ПК України без визначення конкретного підпункту.

Однак, відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Суд звертає увагу на те, що позивач не заперечує використання у своїй господарській діяльності Харнесу 90% к.е. в т. ч. в травні 2016 року на загальній земельній площі 182,76 га (в т.ч. Єгорівка № 19 152,12га і Вільне 30,64 га в кількості 274 л. на суму 60 652,64 грн. на що підприємством надані пояснення щодо використання гербіцида Харнес 90% к.е. в боротьбі проти маковим бур`яном.

Таким чином, суд вважає протиправними висновки податкового органу про порушення позивачем пункту 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України та висновки про заниження податкового зобов`язання на суму 12131 грн., в т.ч.: - за травень 2016 року на суму 12131 грн.

Порушення податкового законодавства позивачем на думку відповідача полягає саме за використання у господарській діяльності Харнесу 90% к.е. на посівах пшениці.

По суті позивач зазначає про таке використання гербіциду, доказів у позивача щодо його невикористання немає, до суду не надано.

Таким чином, податковим органом у акті перевірки визначено що позивачем порушено пункт 198.5 статті 198 ПК України, однак зазначена стаття ніяким чином не може бути застосована до позивача у вказаних обставинах.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано документи, які свідчать про використання 286 750 кг ячменю на суму 630 850 грн. в господарській діяльності.

Суд критично ставиться до такого твердження на підставі наступного.

Позивач зазначає, що у зв`язку із низькою схожістю пшениці, підсіяно на відповідній площі ячмінь ярий.

Зібраний врожай насіння оприбутковувався в бухгалтерському обліку позивача у відповідності до умов затвердженої облікової політики як суржик (суміш пшениці та ячменю), що не суперечить приписам законодавства України, тобто використання ячменю у відповідній кількості є обґрунтованим.

Суд повністю погоджується з таким твердженням позивача, що таке введення обліку господарської діяльності не суперечить чинному законодавству, про дефектність, або розбіжності у первинних документах позивача, податковим органом у акті перевірки не зазначено.

Що стосується нарахованих штрафних санкцій відповідно підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України: підприємством ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «КРИВОХАТЬКО В.В." () за несвоєчасно перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 01 липня 2015 року - по 01 липня 2018 року у сумі 38291,02 грн., суд зазначає наступне.

Так, згідно з пунктом 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що ненарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Вказаною нормою встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Натомість коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст.126 вказаного кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Судом встановлено, що підприємством дійсно у деяких місяцях недоутримувався податок на доходи фізичних осіб при виплаті авансу, але під час виплати заробітної плати за другу половину місяця ця недоплата сплачувалася і, станом на кінець того ж місяця, господарство не мало недоїмки зі сплати податку.

Таким чином, податковим органом протиправно застосовано до Фермерського господарства Кривохатько В.В. відповідальність відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що відповідачем обставини встановлені у Акті перевірки є припущеннями, не доведеними належними засобами доказування, а податкові повідомлення-рішення № від 07 листопада 2019 року та № від 17 січня 2019 року - є протиправними та спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фермерського господарства Кривохатько В.В. (70050, Запорізька обл., Вільнянський район, селище міського типу Кам`яне, вул. Зарічна, будинок 97, код за ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07 листопада 2018 року прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі акту перевірки №625/08-01-14-02/19266077 від 19 жовтня 2018 року;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 січня 2019 року прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області на підставі акту перевірки №625/08-01-14-02/19266077 від 19 жовтня 2018 року;

Стягнути на користь Фермерського господарства Кривохатько В.В. (70050, Запорізька обл., Вільнянський район, селище міського типу Кам`яне, вул. Зарічна, будинок 97, код за ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 6129 грн. 43 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 02 вересня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов