Справа № 160/7697/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7697/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промснабекс»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року (головуючий суддя Кучма К.С.)

у справі № 160/7697/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промснабекс»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промснабекс» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «БРАКАРАРД» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, результати якої оформлені актом від 10.08.2018 за № 44666/04-36-14-22/33873515.

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 14.09.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 363120 грн., з яких за основним платежем - 363120 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що період з 01.01.2015 по 31.12.2015 вже було охоплено і досліджено під час іншої перевірки, проведеної відповідачем, а тому дані питання не могли бути предметом нової перевірки. Оскільки відповідачем прийнятий протиправний наказ про проведення вищезазначеної позапланової невиїзної перевірки позивача, це є підставою для визнання протиправними дій відповідача по проведенню такої перевірки в період з 30.07.2018 по 03.08.2018 та є безумовною підставою для визнання протиправним та скасування вищезазначеного податкового повідомлення-рішення. Крім того, позивач зазначив, що відповідно до вимог ст.ст.73, 74 та 76 КАС України, ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у справі №201/7573/17 є неналежним та недопустимим доказом нереальності господарських відносин позивача з ТОВ «БРАКАРАРД», оскільки не підтверджує протиправності дій директора ТОВ «БРАКАРАРД» ОСОБА_1 та директора ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» ОСОБА_2 в укладені господарського договору, та наявності у директора ТОВ «БРАКАРАРД» ОСОБА_1 наміру здійснювати фіктивну підприємницьку діяльність шляхом здійснення нереальних господарських операцій.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача по проведенню позапланової невиїзної перевірки позивача в період з 30.07.2018 по 03.08.2018 суд зазначив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 у справі № 0440/6835/18, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018, відмовлено у задоволенні позову позивача про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КРИВБАМЕТАЛСТІЛ» № 3320-п від 14.06.2018. З огляду на те, що відповідачем прийнятий правомірний наказ про призначення вищезазначеної позапланової невиїзної перевірки, відсутні підстави у суду для визнання протиправними дій відповідача по проведенню такої перевірки.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, суд виходив з того, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у справі № 201/7573/17 засновника та директора ТОВ «БРАКАРАРД» ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст.205 КК України. З огляду на вказану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що ТОВ «БРАКАРАРД» визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту та до складу валових витрат за березень-квітень 2015 року по взаємовідносинам позивача з даним контрагентом-постачальником. Крім того, суд зазначив, що досліджувані господарські операції не містять розумних економічних причин (ділової мети), тобто відсутня кваліфікуюча ознака господарської діяльності - отримання доходу, фактично позивачем здійснено безпідставне оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «БРАКАРАРД» і неправомірно складені первинні документи.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції залишено поза уваги той факт, що позивачем подано касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №0440/6835/18. Також позивач зауважує, що відповідач не досліджував жодного первинного бухгалтерського документу та зробив висновки про нереальність господарських операцій між ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» та ТОВ «БРАКАРАРД» виключно на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у справі № 201/7573/17. Однак, в рамках справи № 201/7573/17 дані первинні бухгалтерські документи не досліджувалися, як і не досліджувалася реальність будь-яких господарських операцій між ТОВ «БРАКАРАРД» та його контрагентами, в тому числі і ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає винесене судом першої інстанції рішення законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 14.06.2018 відповідачем - Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ №3320-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» (змінено назву на ТОВ «Промснабекс»), згідно якому контролюючий орган з посиланням на пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України призначив з 30.07.2018 документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «БРАКАРАРД» () за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, тривалістю 5 робочих днів.

На підставі повідомлення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.06.2018 № 1345 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» та відповідно до означеного вище наказу №3320-п від 14.06.2018 відповідачем в період з 30.07.2018 по 03.08.2018 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «БРАКАРАРД» () за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складений акт від 10.08.2018 № 44666/04-36-14-22/33873515 (а.с.17 т.1).

Перевіркою виявлені порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2015 рік на суму 363120 грн.

До такого висновку контролюючий орган дійшов виходячи з того, що підприємство за рахунок не підтвердження факту здійснення операцій придбання у ТОВ «БРАКАРАРД» товарів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 завищило витрати, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, на загальну суму 2017334 грн.

При цьому, як зазначено в акті перевірки від 10.08.2018, до перевірки підприємством не надано жодних бухгалтерських та первинних документів. ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу підприємства направлений запит від 01.03.2018 про надання пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин з ТОВ «БРАКАРАРД». Лист ГУ ДФС у Дніпропетровській області повернуто.

Відповідачем в ході перевірки використані результати дослідження діяльності ТОВ «БРАКАРАРД» у березні-квітні 2015 року, а саме: метою створення ТОВ «БРАКАРАРД» є дише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, в т.ч. ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ».

Аналізом ЄРПН за весь період діяльності ТОВ «БРАКАРАРД» встановлена відсутність придбання піску кварцового та лаку ХВ-784, в подальшому реалізованого ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» у березні-квітні 2015 року.

У підприємства фактично відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності, а відсутність матеріальних ресурсів, основних фондів, виробничої бази, кваліфікованих найманих працівників унеможливлює здійснення господарської діяльності ТОВ «БРАКАРАРД», в т.ч. по взаємовідносинах з ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ».

Окрім того, контролюючий орган послався на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у справі № 201/7573/17, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.205 КК України. Дії ОСОБА_3 виразились у придбанні суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «БРАКАРАРД» з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб та призвело до того, що невстановлені особи отримали можливість здійснювати фінансово-господарські операції за межами податкового контролю від імені формального призначення засновника та директора, в порушення встановленого законодавством порядку.

Контролюючий орган зазначив, що оскільки вказаним вище вироком ТОВ «БРАКАРАРД» визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення позивачем сум, зокрема, до валових витрат за березень-квітень 2015 року по взаємовідносинах з даним контрагентом - постачальником.

Наведена інформація у вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у справі № 201/7573/17 покладена в основу висновку відповідача, що первинні документи, виписані контрагентом позивача, не можуть вважатися належним чином оформленим та виписаними повноважними особами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт, послуг, а тому віднесення відображених у них сум витрат є безпідставним.

Таким чином, відповідачем встановлена відсутність належної обачності позивача при виборі контрагента ТОВ «БРАКАРАРД», що є ознакою штучного характеру оформленого договору, мета якого формування документообігу по нереальним господарським операціям. Досліджувані господарські операції не містять розумних економічних причин (ділової мети), тобто відсутня кваліфікуюча ознака господарської діяльності - отримання доходу, тому вони не можуть вважатися вчиненими в межах господарської діяльності платника податків.

На підставі акту перевірки від 10.08.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.09.2018 про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 363120 грн., з яких за основним платежем - 363120 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Стосовно позовних вимог про оскарження дій відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ», результати якої оформлені актом від 10.08.2018 № 44666/04-36-14-22/33873515, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з абз.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилами п.78.1. ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з обставин, визначених у підпунктах 78.1.1-78.1.18.

Відповідно до пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав - отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом (п.78.4 ст.78 ПК України).

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (п.79.2 ст.79 ПК України).

В спірному випадку, як встановлено судом вище, документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «БРАКАРАРД» за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складений акт від 10.08.2018 № 44666/04-36-14-22/33873515, проведена на підставі виданого ГУ ДФС у Дніпропетровській області наказу №3320-п від 14.06.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ».

Питання правомірності означеного наказу було предметом судового дослідження у адміністративній справі №0440/6835/18.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.102018 у справі №0440/6835/18, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМСНАБЕКС» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №3320-п від 14.06.2018 відмовлено з тих підстав, що спірний наказ на проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» прийнятий контролюючим органом правомірно.

Також під час розгляду справи №0440/6835/18 судом встановлено, і відповідно до ч.4 ст.78 КАС України не потребує доказуванню у справі, яка розглядається, що наказ від 14.06.2018 №3320-П «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» направлений на податкову адресу позивача, отриманий останнім 12.07.2018, тобто до проведення перевірки.

Наведене вище в сукупності свідчить про відсутність в діях відповідача ознак протиправності щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» на підставі наказу №3320-п від 14.06.2018, правомірність якого підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, та з дотриманням вимог п.79.2 ст.79 ПК України.

Отже, судом першої інстанції зроблений вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову в частині оскарження дій відповідача.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.09.2018 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 363 120 грн., апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції.

За визначенням, наведеним п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, що діяла на момент формування позивачем витрат) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість підлягає з`ясуванню, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України.

За приписами абз.1 п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;

на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;

на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

При цьому за положеннями п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до абз.1, 2 п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також згідно з абз.1 п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

В свою чергу, у відповідності до п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, реалізація господарських операцій суб`єктами господарської діяльності має підтверджуватись первинними документи. І первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах господарського та податкового обліку.

Тобто будь-які документи (у тому числі договори, накладні, акти) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

В акті перевірки від 10.08.2018 зафіксовано і підтверджено матеріалами справи, що у періоді, який перевірявся, позивач мав господарські відносини з ТОВ «БРАКАРАРД» (постачальник) за договором поставки № 25/03-15 від 25.03.2015, в межах якого позивачем отримано товар - пісок кварцовий, лак ХВ-784, втім бухгалтерські первинні документи, складені на підставі означеного договору, в ході перевірки контролюючим органом не досліджувались, висновок відповідача про нереальність господарських операцій між ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» та ТОВ «БРАКАРАРД» зроблений на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у кримінальній справі № 201/7573/17, з чим погодився суд першої інстанції.

Втім, як вбачається з ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у кримінальній справі № 201/7573/17, предметом розгляду означеної справи є кримінальне провадження № 0000023 відносно ОСОБА_3 (засновника та директора ТОВ «БРАКАРАРД»), обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 205 КК України.

Вказаною ухвалою суду, як набрала законної сили 02.10.2017, звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 205 КК України та закрито стосовно нього кримінальне провадження.

Судом у справі № 201/7573/17 встановлено, що ОСОБА_3 в листопаді 2014 року створив ТОВ «Бракарард» та ТОВ «Нормаком плюс» з метою прикриття незаконної діяльності, що призвело до того, що не встановлені органом досудового розслідування особи отримали можливість здійснювати фінансові операції за межами податкового контролю від імені формально визначеного засновника та директора в порушення встановленого законодавством порядку.

Умисні дії ОСОБА_3 виразились у фіктивному підприємництві, тобто придбанні, перереєстрації суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

У відповідності до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до вимог наведеної норми ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у справі № 201/7573/17 є обов`язковою для адміністративного суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, тобто дії гр. ОСОБА_3 щодо створення ТОВ «Бракарард» з метою здійсненню фіктивного підприємництва.

Отже, обов`язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи - ОСОБА_3 , а не щодо інших осіб, тому не можна вважати обов`язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду кримінальної справи, при оцінці правомірності поведінки юридичної особи, тим більше, у період, коли ця особа вже не є представником цієї юридичної особи.

Як встановлено судом під час розгляду справи, договір поставки № 25/03-15 від 25.03.2015 з позивачем від імені ТОВ «Бракарард» підписаний директором ОСОБА_1 , який відповідно до інформації з ЄДРПОУ, що міститься у матеріалах справи, є засновником та керівником ТОВ «Бракарард» починаючи з 16.01.2015.

Тобто на дату укладання договору поставки № 25/03-15 від 25.03.2015, додаткової угоди № 1 від 25.04.2015 та документів, що підтверджують факт здійснення поставок товару ТОВ «БРАКАРАРД» 27.03.2015 та 28.04.2015 директором ТОВ «БРАКАРАРД» є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 , який у період здійснення спірної господарської діяльності з позивачем керівником та засновником ТОВ «Бракарард» не був.

Враховуючи те, що судом у кримінальній справі встановлено обставини щодо фіктивного підприємництва стосовно фізичної особи ОСОБА_3 як засновника та керівника ТОВ «Бракарард» у 2014 році, вказані вище обставини, встановлені ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2017 у справі № 201/7573/17, не можуть впливати на відносини позивача з ТОВ «Бракарард», засновником та керівником якого з 16.01.2015 є інша особа - ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, є помилковим висновок суду першої інстанції, що у справі №201/7573/17 ТОВ «БРАКАРАРД» визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення позивачем сум до складу валових витрат за березень - квітень 2015 року по взаємовідносинам з даним контрагентом-постачальником, первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена судом, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум витрат є безпідставними.

Отже, судом підлягає дослідженню питання реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Бракарард».

На момент укладення та реалізації договору поставки № 25/03-15 від 25.03.2015 контрагент позивача ТОВ «Бракарард» мало зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, було зареєстровано як платник податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання означеного договору поставки № 25/03-15 від 25.03.2015 позивачем надані видаткові накладні, електронні податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, платіжні доручення.

Виходячи з вказаних документів в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що ці документи є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» і є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операцій з поставки товару, руху активів у процесі здійснення господарських операцій та зміни у власному капіталі позивача.

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку товариства матеріали справи не містять.

Використання придбаного позивачем у ТОВ «Бракарард» товару - для надання послуг за договорами підряду, укладеними позивачем з ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», відповідачем не заперечується.

Дії позивача та його контрагента ТОВ «Бракарард», вчинені на виконання умов договору поставки, направленні саме на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів таких видів. Фактична реалізація мети, з якою укладений цей договір, настання правових наслідків, обумовлений ним, підтверджено належним чином складеними первинними документами, зазначеними вище.

Відповідачем в ході проведення перевірки не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з поставки товару меті та задачам діяльності позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

З приводу посилання відповідача в акті перевірки від 10.08.2018 на податкову інформацію стосовно ТОВ «Бракарард», а саме: відсутність придбання піску кварцового та лаку ХВ-784, в подальшому реалізованого ТОВ «КРИВБАСМЕТАЛСТІЛ» у березні-квітні 2015 року, відсунуть у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності, відсутність матеріальних ресурсів, основних фондів, виробничої бази, кваліфікованих найманих працівників, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що твердження відповідача, що відсутність у контрагента позивача матеріально-технічної бази та достатньої кількості працівників для ведення господарської діяльності є свідченням неможливості виготовлення та поставки позивачеві певного товару не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Крім того, слід зазначити, що жодною нормою законодавства України не передбачений обов`язок платників податків - покупців товарів (робіт, послуг) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо звітування до податкових органів, відомостей про походження дані товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників в ланцюгу) тощо.

Позивач, як сторона за відповідним господарським договором, рівноцінний учасник договірних правовідносин, не може впливати та контролювати діяльність свого контрагента, відповідати за дотриманням таким контрагентом вимог законодавства, сплату податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-якого з постачальників у ланцюгу постачання, зокрема, шляхом позбавлення права на відображення відповідних сум в податковому обліку.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Твердження відповідача, що аналізом ЄРПН не встановлено придбання ТОВ «Бракарард» піску кварцового та лаку ХВ -784 не можуть бути прийняті, оскільки товар міг бути придбаний із залученням третіх осіб, які не є платниками ПДВ, що відповідачем фактично не досліджувалось.

Також, згідно п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків.

Отже, в спірному випадку посилання контролюючого органу на інформацію щодо контрагента позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Апеляційний суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України не доведено обґрунтованості висновків щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Бракарард», відповідно, порушення позивачем податкового законодавства, що стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Судом першої інстанції під час розгляду даної справи зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам, невірно застосовані норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

За приписами ч. 6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору, підлягають компенсації.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 5446,80 грн., за подачу апеляційної скарги сплачено - 8170,20 грн., отже, загальний розмір документально підтверджених витрат позивача, а саме: судового збору становить 13616,00 грн., який відповідно до наведеної вище норми підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промснабекс» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 160/7697/18 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.09.2018 № .

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промснабекс» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області судовий збір в загальній сумі 13616,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко