Справа № 640/20408/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2019 року № 640/20408/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області

про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якому просить суд:

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 01.02.2016 року по 07.07.2016 року у сумі 9399,24 грн.;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 37331, 37 грн.;

- нарахувати та сплатити помісячно страхові внески за період з листопада 2015 року по липень 2016 року на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до чинного законодавства.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на протиправність звільнення позивача з займаної посади, а також на наявність заборгованості по виплаті заробітної плати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2747/18, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву та наявні у нього докази, що стосуються спору.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що згідно з наказом від 14.11.2016 року №54-к позивач звільнена з посади головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держеокадастру у Бориспільському районі Київської області за угодою сторін. На момент звільнення Головне управління Держгеокадастру у Київській області профінансувало Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області в повному та достатньому обсязі для виплати заробітних плат та заборгованості працівникам.

Разом з тим відповідач зазначає, що згідно даних реєстру юридичних осіб Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області - припинено, відомості про правонаступника в реєстрі відсутні, а тому вважає, що він є не належним відповідачем.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 06.08.2009 року працювала в Управлінні Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області та обіймала посаду головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області.

Відповідно до наказу керівництва управління від 14.11.2016 року позивача звільнено з посади за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Позивач зазначає, що на час звільнення відповідач мав заборгованість перед нею по виплаті заробітної плати у розмірі 9399,24 грн.

Позивач зверталась до позивача за розрахунком по заборгованості по заробітній платі.

Відповідач надав відповідь на звернення позивача, в якому зазначив, що ОСОБА_1 було поновлено на посаді головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області згідно наказу Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області від 07.07.2016 року №32-К та від 13.07.2016 року №34-К. Разом з тим зазначено, що виконуючим обов`язки головного спеціаліста-юрисконсульта надано усне роз`яснення позивачу, що в Управлінні відсутнє додаткове фінансування і виплачуються тільки обов`язкові виплати заробітної плати працівникам.

Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, а також з не виплатою заборгованістю заробітної плати, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Судом встановлено, що відповідач листом від 29.09.2016 року №31-1006-99.3-1267/2-16 ОСОБА_1 була поінформована заступником начальника Управління - начальником відділу державного земельного кадастру Є .М. Гуком про відсутність коштів на виплату заборгованості.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 01.02.2016 року по 07.07.2016 року у сумі 9399,24 грн., а також на підставі статті 117 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 37331,37 грн. з Головного управління Держгеокадастру у Київській області, підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про нарахування та сплатити помісячно страхові внески за період з листопада 2015 року по липень 2016 року на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1, частин 1, 2, 4, 5, 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Обчислення страхових внесків із сум, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу).

Частинами 2 ст. 40 вищевказаного Закону передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно пунктів 3, 7 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», З дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску. Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто єдиний внесок є консолідованим страховим внеском.

Також, при вирішенні спору необхідно виходити з необхідності захисту порушеного права позивача на сплату страхувальником страхових внесків. Позивач має справедливі очікування на те, що учасники правових відносин дотримуватимуться своїх зобов`язань та виконаються залежні від них функції для отримання у майбутньому пенсійного забезпечення.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно форми ОК-5 Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу від 07.02.2017 року відсутні страхові внески з листопада 2015 року по липень 2016 року, а тому суд дійшов висновку, Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області необхідно нарахувати та сплатити страхові внески помісячно за період з листопада 2015 року по липень 2016 року на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 .

Щодо заперечень відповідача, про те, що Головне управління Держгеокадастру у Київській області є не належним відповідачем, суд встановив наступне.

Відповідно до Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, враховуючи лист Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 17.01.2017 № 21-10-0.62-682/2-17 визначено перелік територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Київській області, що ліквідуються, функції і повноваження яких здійснюватиме Головне управління Держгеокадастру у Київській області, а тому суд не бере до уваги доводи відповідача у цій частині.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про доведеність позивачем заявлених вимог та задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, ) про стягнення заробітної плати - задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 01.02.2016 року по 07.07.2016 року у сумі 9399,24 грн.;

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 37331, 37 грн.;

4. Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Київській області нарахувати та сплатити щодо ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) помісячно страхові внески за період з листопада 2015 року по липень 2016 року на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур