Справа № 755/12612/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Лічевецького І.О., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Григорук В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України,апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 12 серпня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 про продовження строку затримання

В С Т А Н О В И Л А

Представник позивача звернувся до суду із заявою до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 про продовження строку затримання. В обґрунтування своїх вимо позивач зазначив, що відповідач прибув на територію України у м. Київ в серпні 2018 році з метою в подальшому потрапити до країн Європи. Кордон України перетнув на ділянці з Російською Федерацією поза пунктом пропуску Державного кордону. Паспортний документ у іноземця відсутній. Близьких родичів серед громадян України не має, постійного джерела доходів, гарантій приймаючої сторони в Україні не має, тобто підстави для подальшого перебування на території України відсутні. Враховуючи вимоги діючого законодавства, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шість місяців.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12.08.2019 р. позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання задоволено. Продовжено строк затримання громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 6 (шість) місяців.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення, не було враховано, що позивач не зробив все можливе для ідентифікації відповідача, що свідчить про неналежне виконання ним своїх обов`язків.

Позивачем не надано належних доказів, які б вказували про направлення ним станом до серпня 2019 року запитів та повторних запитів, які мають бути складені відповідно до закону. Всі відомості стосовно відповідача були у позивача ще з серпня 2018 року.

Також представник апелянта вказує на те, що особа відповідача є встановленою, що підтверджується рішенням про примусове видворення, протоколом про адміністративне правопорушення та довідкою про особу № 137, складені ще 11.08.2018 р., де зазначені всі відомості відносно відповідача.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зміст апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.08.2018 р. стосовно громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та 11.08.2018 р. уповноваженою посадовою особою було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

11.08.2018 р. Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві було прийнято рішення про примусове повернення з України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено термін для виїзду до 12.08.2018 р.

14.08.2019 р. ГУ ДМС України в м. Києві звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 щодо затримання та поміщення до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України із подальшим видворенням з території України.

14.08.2018 р. Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 про примусове видворення з України задоволено в повному обсязі.

На підставі вказаного рішення, відповідача 15.08.2018 р. було поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.02.2019 року, строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 продовжено строком на 6 місяців.

Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у місті Києві та Київській області зазначає, що неодноразово зверталось до Миколаївського ПТПІ з вимогою щодо надання інформації та заповнення анкети іноземцем з метою подальшого виготовлення сертифікату на повернення до Народної Республіки Бангладеш, однак, відповідачем складена письмова відмова від заповнення анкети.

07.08.2019 р. Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у місті Києві та Київській області звернулося до Почесного Консульства Народної Республіки Бангладеш, про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримується в Миколаївському ПТПІ ДМС України на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2018 року. У громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 відсутні будь які документи, на підставі яких можливе виконання рішення суду та з метою виконання вище зазначеного рішення громадянин виявив бажання та самостійно заповнив анкету встановленого зразка. Тому, позивач просить посприяти у документуванні останнього проїзним документом до Народної Республіки Бангладеш, звільнивши його від сплати консульського збору.

Станом на 09.08.2019 року відповідь з Консульства Народної Республіки Бангладеш не надходила.

Під час перебування в Миколаївському ПТПІ ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Закінчення строку перебування іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні стало підставою для звернення позивача до суду із заявою про продовження строків затримання.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не одержав документів щодо ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 , а тому наявні підстави для продовження строку затримання строком на шість місяців.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року N 3773-VI (надалі - Закон N 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Стаття 30 вказаного Закону регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців (ч. 4).

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені ст. 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Зважаючи на викладене вище, а також беручи до уваги те, що у позивача станом на день звернення до суду відсутні документи, які дають право на перетин державного кордону та невжиття заходів ідентифікації правопорушника з боку посольства Народної Республіки Бангладеш щодо видворення відповідача з території України до країни походження, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність продовження строку затримання відповідача на шість місяців.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на те, що особа відповідача є встановленою, що підтверджується рішенням про примусове видворення, протоколом про адміністративне правопорушення та довідкою про особу № 137, складені ще 11.08.2018 р., де зазначені всі відомості відносно відповідача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДМС в м.Києві складено Довідку про особу від 11.08.2018 р. № 137, відповідно до якої документ, що посвідчує особу відсутній, інформація про особу за обліками ДМС відсутня. З моїх слів записано вірно.

Пунктом 2.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженою наказом МВС України від 28.08.2013 № 825, визначено, що у разі відсутності в затриманої особи паспортного або іншого документа, що посвідчує особу, у відповідній графі вказуються відомості, отримані з Єдиного державного демографічного реєстру або з інших наявних державних та єдиних реєстрів, інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій (за їхньою згодою), в обсязі інформації про особу, установленому пунктами 1, 2, 4, 7, а також пунктами 8(щодо типу, назви документа, серії, номера, дати видачі) та 14 (щодо місця проживання, місця роботи та посади) частини першої статті 7 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 р. № 784 затверджено Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації (надалі - Порядок № 784), яким визначено механізм формування та ведення Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), надання інформації з Реєстру, видачі довідки про внесення інформації до Реєстру та про видані документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус (далі - документи), взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також процедуру здійснення ідентифікації та верифікації осіб.

Реєстр містить інформацію, передбачену статтею 7 Закону № 5492-VI, та інформацію з відомчих інформаційних систем уповноважених суб`єктів (п. 12 Порядку № 784).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20 листопада 2012 року№ 5492-VI (надалі - Закон № 5492-VI) до Реєстру вноситься така інформація про особу: 1) ім`я особи; 2) дата народження/смерті; 3) місце народження; 4) стать; 5) дата внесення інформації про особу до Реєстру; 6) відомості про батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників та інших представників; 7) відомості про громадянство або його відсутність та підстави набуття громадянства України; 8) реквізити документів, виданих особі засобами Реєстру, а також документів, на підставі яких видані такі документи (тип, назва документа, серія, номер, дата видачі та уповноважений суб`єкт, що видав документ, строк дії документа); 9) реквізити документів, що підтверджують смерть особи або визнання особи померлою чи безвісно відсутньою; 10) відцифрований зразок підпису особи; 11) відцифрований образ обличчя особи; 12) відцифровані відбитки пальців рук особи (у разі оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзного документа біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзного документа особи, якій надано додатковий захист, картки мігранта); 13) за згодою особи - відцифровані відбитки пальців рук особи (у разі оформлення паспорта громадянина України); 14) додаткова змінна інформація про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платників податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган), а також про місце роботи та посаду (у разі оформлення посвідчення члена екіпажу).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 цієї статті у разі відсутності інформації, передбаченої пунктами 3, 6, 9-14 частини першої цієї статті, вноситься відповідна відмітка. Інформація в Реєстрі зберігається для визначених цим Законом цілей.

Згідно із п. 24, п. 25 Порядку № 784 кожна особа, персональні дані якої (інформація про яку) внесені до Реєстру, має право на безоплатне отримання довідки про внесення інформації до Реєстру та видані документи (далі - довідка), а також від уповноважених суб`єктів повідомлення про кожен випадок звернення щодо передачі інформації про неї з Реєстру.

Довідка формується засобами Реєстру у формі витягу з Реєстру згідно з додатком.

Видача довідки здійснюється в паперовій формі на аркушах паперу форматом А4 (210 х 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків або в електронній формі.

Довідка видається розпорядником Реєстру, його територіальними органами/територіальними підрозділами або через уповноваженого суб`єкта незалежно від реєстрації місця проживання особи за її заявою, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові особи, унікальний номер запису в Реєстрі, реквізити документа протягом трьох робочих днів з дня подання заяви.

Особа або її законний представник під час подання заяви про видачу довідки у паперовій формі особисто пред`являє посадовій особі уповноваженого суб`єкта документ.

Довідка, яка видається через уповноваженого суб`єкта, формується розпорядником Реєстру, його територіальними органами/територіальними підрозділами як комп`ютерний файл, що містить запитувану інформацію або у разі її відсутності відмітку про її відсутність, і надсилається уповноваженому суб`єкту із застосуванням електронного цифрового підпису посадової особи, яка її сформувала. Довідка відтворюється на паперовому носії та належним чином засвідчується посадовою особою уповноваженого суб`єкта.

Отже, довідка про особу може бути належним доказом підтвердження особи лише у разі її складення та видачі у вищевказаному порядку, в іншому випадку, довідка, яка складена органами ДМС про особу "з її слів" не може бути належним доказом, який би її ідентифікував.

Таким чином, доводи представника відповідача про те, що його особа встановлена вищевказаними документами колегія суддів визнає необґрунтованими.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання представника апелянта на бездіяльність органу ДМС в частині відсутності доказів, які б свідчили про повторне направлення ним запитів до Почесного консульства Народної Республіки Бангладеш стосовно ідентифікації відповідача, оскільки повторність звернення не вказує на те, що останнім буде пришвидшено надання відповіді. Наведений висновок суду випливає із відсутності законодавчовизначених строків розгляду таких звернень, в які б Консульство мало надати таку відповідь.

Із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідач не звертався.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 12 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді І.О. Лічевецький

А.Ю. Кучма