Справа № 297/1000/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року № 857/8905/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання -Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2019 року у справі №297/1000/19 (суддя Ільтьо І.І., м.Берегово) за його позовом до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - Митниця) про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 27.02.2019 №0572/30500/19 (далі - Постанова).

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що він не ввозив на митну територію України транспортний засіб в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», не надавав ніяких документів, що підтверджують його право власності чи користування даним транспортним засобом. Крім того, зазначив, що відповідач в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення порушив його право щодо надання перекладача, так як він не володіє українською мовою та є громадянином Угорщини.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною третьою статті 481 Митного кодексу України (далі - МК).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.02.2019 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Вилок» Митниці (далі - м/п) Лінтур В.Т . відносно громадянина Угорщини ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0572/30500/19 (далі - Протокол; а.с.36-39).

У ньому зафіксовано, що 02.02.2019 о 20/14 год в зону митного контролю пункту пропуску «Вилок-Тісабеч» м/п на ділянку «в`їзд в Україну» заїхав транспортний засіб «Mecedes-Benz», де в якості пасажира переміщувався позивач.

В ході митного контролю під час перевірки документів та проведення аналізу перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС і наявністю спрацювання АСАУР, встановлено, що 22.02.2017 о 17/16 год через пункт пропуску «Косино-Барабаш» Митниці скаржником ввезено в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою «особистого користування» легковий автомобіль марки AUDI A6, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_2 (далі - Автомобіль).

Враховуючи інформаційні дані позивач мав вивезти Автомобіль до 22.02.2018, однак станом на день складання Протоколу відомостей про його вивезення у митного органу відсутні.

Таким чином встановлено, що апелянт перевищив встановлений статтею 380 МК строк тимчасового ввезення товару, більше ніж на 10 діб.

Протокол складався у присутності позивача, яким під підпис останнього повідомлено, що розгляд справи відбудеться 27.02.2019 об 11/30 год.

В своєму поясненні до протоколу ОСОБА_1 підтвердив факт в`їзду 22.02.2017 о 17/16 год через пункт пропуску «Косино- Барабаш » Митниці на Автомобілі. Автомобіль через деякий час після ввезення поламався. Грошей на ремонт у позивача не було. Автомобіль знаходиться у його знайомого в Донецькій області (а.с.40-41).

Зі змісту пояснень видно, що скаржник володіє українською мовою, послуги перекладача не потрібні. Зазначене підтверджується його підписом.

27.02.2019 на підставі Протоколу відповідачем винесено Постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 481 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн (а.с.44-46).

Вважаючи вказану Постанову протиправною позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до частини першої статті 380 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

За змістом частини п`ятої статті 380 МК тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Статтею 103 МК передбачено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно з частиною третьою статті 481 МК перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами підпункту 1.1 пункту 1 розділу 3 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України (далі - Держмитслужба) від 17.11.2005 №1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 №229) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2004 за №1428/11708; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що в разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій особі митного органу, у зоні діяльності, якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, транспортний засіб для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про знаття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні) перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що при оформленні зобов`язання про «тимчасове ввезення» визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля та наявності прав на керування транспортним засобом, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

З матеріалів справи видно, що 22.02.2017 Автомобіль, було переміщено по «зеленому коридору» та оформлено у режимі «тимчасове ввезення до 1 року» на позивача ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджується доданими представником відповідача до відзиву на позовну заяву документами, а саме: витягом АСМО «Інспектор» - облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення за 22.02.2017 станом на 02.02.2019; витягом АСМО «Інспектор» - за даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску (а.с.42-43).

Відтак, встановлено, що позивач, ввізши Автомобіль на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», взяв на себе передбачене законом зобов`язання щодо своєчасного вивезення транспортного засобу за межі території України та не виконав його.

Щодо посилань позивача про те, що відомості, які містяться у відповідних інформаційних базах митного органу не відповідають дійсності, оскільки він не є власником Автомобіля та перебував у ньому, як пасажир, що підтверджується його скаргами до Митниці та прокуратури Закарпатської області, то апеляційний суд не приймає такі до уваги, оскільки сам факт подання таких скарг не може бути доказом неправдивості вказаних у цих базах даних відомостей.

Крім того, потрібно зауважити і те, що позивачем не надано жодних належних доказів, що на підставі його скарг внесено запис у Єдиний державний реєстр досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження.

Статтею 503 МК встановлено, що перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Перекладач зобов`язаний точно і в повному обсязі здійснювати доручений йому переклад, у разі необхідності брати участь у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил. Як перекладач може виступати посадова особа органу доходів і зборів. Аналіз даної статті наводить на висновок, що перекладачем може бути особа, яка володіє відповідною мовою та рівень знань якої дасть змогу здійснити необхідний переклад під час провадження у справі про порушення митних правил.

Як уже вище зазначалось, згідно пояснень до протоколу позивач своїм підписом підтвердив, що володіє українською мовою, послуги перекладача не потрібні, бажає давати свідчення українською мовою. Жодних зауважень, щодо змісту пояснень та обставин викладених у Протоколі ним не вказано.

Відтак, враховуючи вказані доводи та обставини справи, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання складеного Протоколу та пояснень до нього, як неналежний доказ, оскільки жодних застережень щодо змісту таких документів із вказівкою на виклад таких незрозумілою для позивача мовою при їх складанні, останнім не вказувалось.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо підставності винесення оскаржуваної Постанови, наведені в апеляційній скарзі доводи висновку суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ним.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових нори, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін