Справа № 420/2363/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2363/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом старшого лейтенанта ОСОБА_1 , інструктора інструкторсько-методичного відділення з бойової армійської системи факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) (Фонтанська дор.,10, м.Одеса, 65009) до Начальника факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) полковника Гикало Юрія Вадимовича (Фонтанська дор.,10, м.Одеса, 65009), Начальника Військової академії (м.Одеса) генерал-майора ОСОБА_2 (Фонтанська дор.,10, м.Одеса, 65009) про визнання протиправним та скасування рішення начальника факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) полковника Гикало Юрія Вадимовича від 19.10.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді «суворої догани» на старшого лейтенанта ОСОБА_1 , визнати протиправним та скасувати наказ начальника Військової академії (м.Одеса) генерал-майора ОСОБА_2 №1087-А від 08.12.2018 року в частині притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому «догани», -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся старший лейтенант ОСОБА_1 , інструктор інструкторсько-методичного відділення з бойової армійської системи факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) (Фонтанська дор.,10, м.Одеса, 65009) до Начальника факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) полковника ОСОБА_3 (Фонтанська дор.,10, м.Одеса, 65009), Начальника Військової академії (м.Одеса) генерал-майора ОСОБА_2 (Фонтанська дор.,10, м.Одеса, 65009) про визнання протиправним та скасування рішення начальника факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) полковника Гикало Юрія Вадимовича від 19.10.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді «суворої догани» на старшого лейтенанта ОСОБА_1 , визнати протиправним та скасувати наказ начальника Військової академії (м.Одеса) генерал-майора ОСОБА_2 №1087-А від 08.12.2018 року в частині притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому «догани».

В судовому засіданні 29.08.2019 року позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтувавши їх тим, що у відповідачів не було правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки до нього не був доведений у встановлений законом порядку наказ про направлення його у відрядження 18.10.2018 року та не було видане посвідчення про відрядження. Вказані обставини не давали можливості позивачу убути до місця проведення навчань. Відсутність такої можливості є підставою для невиконання усного розпорядження командира, а тому позивача було незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Відповідач та представник відповідача заперечили проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що позивач отримав усне розпорядженн командира поро необхідність прибути на на 15-00 годину 17.10.2018 року для відправлення на навчання 18.10.2018 рок на полігон згідно наказу керівника Військової Академії м.Одеси, однак, позивач не прибув на відправлення без поважних причин, повідомив командира про свою незгоду з його наказом, а також не прибув на навчання для проходження планового навчання 22.10.2018 року, а тому, його було законно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання усного наказу командира 17.10.2018 року та неявку на проведення навчань 22.10.2018 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника позивача, відповідача, представникам відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходить службу за контрактом у Збройних Силах України, що згідно положень п.17 ч.1 ст.4 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.1 ст.19 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Позивач, ОСОБА_1 , проходить військову службу у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу за контрактом, що був 02.09.2015 р. укладений з Міністерством оборони України в особі відповідача-2, начальника Військової академії (м.Одеса) генерал-майора ОСОБА_2 . За вищевикладеними приписами законодавства позивач відноситься до постійного складу Військової академії (м.Одеса) та факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м. Одеса) та відповідачі є його прямими начальниками, які здійснюють щодо позивача публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства.

15.10.2018 року позивач дізнався від старшого помічника навчальної частини факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) майора ОСОБА_4 інформацію про те, що в майбутньому, орієнтовно з 22.10.2018 року, в Центрі забезпечення навчального процесу Військової академії (м.Одеса) (надалі-«ЦЗНП»), який розташований в смт. Чорноморське Одеської області (військова частина НОМЕР_1 ), мають відбутись зайняття, в яких мав прийняти певну участь позивач.

З метою підготовки, інструктажу та видачі посвідчень про відрядження особовому складу факультету, який залучався до проведення ІМЗ у ЦЗНП, полковником ОСОБА_3 було визначено проведення шикування на 15:00 17.10.2018 року біля КПП №2 Військової академії (м. Одеса). Завдання щодо сповіщення особового складу полковником ОСОБА_3 було поставлено полковнику ОСОБА_5 , з метою виконання якого п-к ОСОБА_5 зателефонував ст. лейтенант) ОСОБА_1 , на що останній відмовився прибути на шикування та поклав слухавку. Свідками віддання цього усного розпорядження полковником ОСОБА_5 в телефонному режимі були підполковник ОСОБА_6 та майор ОСОБА_7 .

Згодом, ст.лейтенант ОСОБА_1 так і не прибув на 15 годину на шикування для відправлення на полігон, чим не виконав розпорядження начальника факультету та унеможливив вручення йому посвідчення про відрядження та доведення вимог наказів стосовно проведення ІМЗ з БАРС. В свою чергу посвідчення про відрядження на весь особовий склад, який залучався до ІМЗ з БАРС були перевезені до ЦЗНП Військової академії, про що позивачеві було також доведено 18.10.2018 року під час бесіди з полковником ОСОБА_3 , у присутності майора ОСОБА_7 .

Станом на 08:30 22.10.2018 року стало відомо, що позивач не убув до ЦЗНП для проведення занять, тобто знову здійснив навмисне ухилення від виконання вимог командирів та своїх функціональних обов`язків, а саме знаючи про необхідність проведення занять у ЦЗНП ВА не здійснив жодних заходів для виконання поставленого завдання, поставивши під загрозу зриву здійснення навчального процесу курсантів Військової академії.

Наказ по стройовій частині та посвідчення про відрядження було скасовано наприкінці дня 22.10.2018 року, коли остаточно с ало відомо що позивач ОСОБА_1 не прибув для проведення занять до ЦЗНП. Тому станом на час проведення занять 22.10.2018 року які повинен був проводити позивач у ЦЗНП. наказ про його відрядження та посвідчення про відрядження були чинними, в зв`язку з чим відповідно існували усі підстави для вибуття позивача до ЦЗНП для проведення занять.

Суд частково погоджується з підставами та порядком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з огляду на наступне:

Згідно Дисциплінарного статуту ЗС України військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до ст.4 Статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця зокрема додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Статтею 11 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовця зокрема зобов`язано беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

Згідно ст.28 Статуту ВС ЗСУ, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Статтею 30 Статуту ВС ЗСУ закріплено, що начальник має правовіддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглі зобов`язанні беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно ст.6 Дисциплінарного статуту ЗСУ право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження.

Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до ст.35 Статуту ВС ЗСУ наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Згідно ст.37 Статуту ВС ЗСУ віиськовослужоовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказ) або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Під час розгляду справи, з урахуванням пояснень відповідача полковника ОСОБА_3 , показів допитаних свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 було встановлено, що усне розпорядження полковник ОСОБА_3 було своєчасно доведене до позивача та останній мав можливість його виконати у встановлений командиром строк.

Поясненнями позивача було встановлено, що вказаний наказ командира позивач вважає не законним, але цей наказ не є явно злочинним.

Виходячи з аналізу вказаних норм Статутів ЗСУ, затверджених Законами України, немає жодних підстав вважати відданий ст. лейтенанту ОСОБА_1 наказ явно злочинним, також у позивача відсутні поважні причини та будь-які обставини, які б робили його неспроможним виконати наказ своєчасно та у повному обсязі. Посилання позивача на неналежне оформлення посвідчення про відрядження, на нібито як підставу невиконання наказу, не є таким, що слід брати до уваги, оскільки механічні помилки у посвідченні про відрядження не є критичною або поважною обставиною, що унеможливлює виконання наказу ст.лейтенантом ОСОБА_1 щодо здійснення підготовки та проведення ІМЗ з БАРС у ЦЗНП ВА. Першочерговим у даному випадку є навмисне ухилення військовослужбовця від беззастережного виконання отриманих розпоряджень.

Стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності за результатами службового розслідування у вигляді догани, слід зазначити наступне.

Ст. лейтенанта ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання розкладу навчальних занять, затвердженого начальником Військової академії, згідно якого він повинен був проводити планове заняття на полігоні ЦЗНП 22.10.2018 року з особовим складом навчальної групи факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення. В своїх поясненнях ст.лейтенант ОСОБА_1 підтвердив, шо знав про необхідність проведення відповідних занять у ЦЗНП ВА, що не заперечується позивачем. Позивач не надав жодного доказу існування будь якої поважної причини та неспроможності вибути для проведення планових занять у ЦЗНП ВА. Окрім посилання на скасування наказу в частині відрядження позивача.

Станом на 08:30 22.10.2018 року стало відомо, що позивач не убув до ЦЗНП для проведення занять, тобто знову здійснив навмисне ухилення від виконання вимог командирів та своїх функціональних обов`язків, а саме знаючи про необхідність проведення занять у ЦЗНП ВА не здійснив жодних заходів для виконання поставленого завдання, поставивши під загрозу зриву здійснення навчального процесу курсантів Військової академії.

Згідно наведено не повинно прийматись до уваги посилання позивача, як на підставу для визнання незаконним наказу начальника Військової академії (м.Одеса) генерал-майора ОСОБА_2 №1087-А від 08.12.2018 року в частині притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому «догани», повторне притягнення його до дисциплінарної відповідальності за один й той саме проступок, оскільки, наведене вище свідчить про вчинення позивачем два різних проступки 17.10.2018 року та 22.10.2018 року, за які він може бути притяшнгутий до дисциплінарної відповідальності окремо за кожній з их.

Суд погоджується з наявністю правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання усного наказу командира полковника ОСОБА_3 17.10.2018 року (вказане рішення оголошене позивачу 19.10.2018 року) так й за неявку на проведення планових навчань 22.10.2018 року згідно наказу начальника Військової академії (м.Одеса) генерал-майора ОСОБА_2 №1087-А від 08.12.2018 року в частині притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому «догани».

Разом з тим, суд вважає, що рішення полковника ОСОБА_3 від 19.10.2018 року про оголошення позивачу «суворої догани» не може бути визнано законним судом з огляду на необґрунтованість застосованої міри дисциплінарного покарання оскільки.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права.

Відповідно до положень ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно положень ч.2 ст.8 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Суомінен проти Фвінляндії» від 01.07.2003 року №37801/97 зазначено, що маючи певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі тва прийняття доказів на підтвердження позиції сторін, орган влади зобов`язаний виправдити свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до положень ст.86 Дисциплінарного статуту ЗС України під час накладання дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Під час розгляду справи відповідач полковник ОСОБА_3 визнав, що під час обрання дисциплінарного стягнення позивачу ним враховувалось лише наявність попередніх усних попереджень у позивача та та обставина, що вказані навчання проводились Міністерством оброни України, які могли бути поставлені під загрозу зриву такою поведінкою позивача.

Інши вищенаведені чинники, які повинні враховуватись під час обрання виду дисциплінарного стягнення відповідачем полковником ОСОБА_3 не досліджувались та не враховувались.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеної практики ЄСПЛ, яке є джерелом права відповідно до положень ст.8 Конституції України, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не наведено обґрунтування свого рішення від 19.10.2018 року в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «суворої догани».

Оскільки накладання дисциплінарного стягнення на військовослужбовців є дисуреційним повноваженням їх безпосередніх командирів, суд не може змінити вид дисциплінарного стягнення за вчинене позивачем дисциплінарне правопорушення, в звязеку із чим, суд на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України, повинен ухвалити рішення, яким повністю визнати протиправним та скасувати рішення начальника факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) полковника ОСОБА_3 від 19.10.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді «суворої догани» на старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

В задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати наказ начальника Військової академії (м.Одеса) генерал-майора ОСОБА_2 №1087-А від 08.12.2018 року в частині притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому «догани» слід вімовити повністю на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення начальника факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення Військової академії (м.Одеса) полковника ОСОБА_3 від 19.10.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді «суворої догани» на старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 09.09.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.