Справа № 160/6487/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 рокуСправа № 160/6487/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
11.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просила:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
06.08.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частки. Не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Відповідно за об`єкти, які призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, але не використовуються власником - сільськогосподарським товаровиробником для виробництва сільськогосподарської продукції, податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачується на загальних підставах. З приводу тверджень позивача про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням строку відповідач зазначив, що сам факт затримки у формуванні податкових повідомлень-рішень не впливає на обов`язок позивача сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і не є підставою для визнання таких рішень протиправними та для їх скасувань. Таким чином, ГУ ДФС у Дніпропетровській області при винесені податкових повідомлень-рішень діяло у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України.
15.08.2019 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано аналогічну правову позицію викладену у позовній заяві та зазначено, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними, такими, що не підкріплені жодними належними доказами та взагалі не відповідають нормам чинного законодавства.
Представник позивача у судовому засіданні 19.08.2019 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 19.08.2019 року проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
19.08.2019 року судом було ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст.ст. 205, 243 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив такі обставини справи.
Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежитлової нерухомості (цех по переробці та зберіганню сільськогосподарської продукції) загальною площею 1063,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 а.
15.03.2019 року на адресу позивача від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшли податкові повідомлення-рішення:
Не погодившись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 звернулась до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 23.03.2019 року.
14.05.2019 року рішенням про результати розгляду скарги № Т199-99-11-95-01-25 ДФС України було залишено без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а скаргу позивача - без задоволення.
Правомірність винесених ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду цієї адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок погашення зобов`язань юридичних та фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і плати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, вжиття контролюючим органом заходів з метою погашення платниками податкового боргу врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до ст. 265 ПК України, податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
У силу вимог п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).
Згідно з п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
За змістом п.п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України).
Спірним питанням у межах цих правовідносин є встановлення того, чи є нерухоме майно, що належить позивачу, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Вичерпний перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування зазначеним податком, наведено у п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Зокрема, підпунктом «ж» зазначеної норми ПК України, до таких об`єктів належать, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Отже, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.
Водночас, за приписами п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Суд зазначає, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди які використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.
Так, встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить цех по переробці та зберіганню сільськогосподарської продукції, що є будівлею сільськогосподарського призначення.
В Акті державної технічної комісії про готовність закінченого будівельного об`єкту експлуатації від 30.12.1996 року, цех з перероблення та зберігання сільськогосподарської продукції готовий до введення в експлуатацію.
Згідно з реєстраційним посвідченням на об`єкти нерухомого майна від 22.04.1998 року, цех по переробці та зберіганню сільськогосподарської продукції на праві приватної власності на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради народних депутатів № 42 від 30.01.1997 року належить ОСОБА_1 , про що зроблено запис в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 27.
Більш того, позивачем долучено до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області № 386 від 27.07.2007 року «Про присвоєння адреси Будівлі цеху по зберіганню та переробці сільгосппродукції в селищі Гірницьке», викопіювання з генплану земельної ділянки на території Покровської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5486 га та фотографії цеху по переробці та зберіганню сільськогосподарської продукції.
Отже, оскільки фізична особа ОСОБА_1 є власником об`єкту нежитлової нерухомості, призначеного для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, який в свою чергу розміщений на земельній ділянці з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, а тому наявні достатні та необхідні правові підстави для застосування п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Аналогічний правовий висновок зроблений у Постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року, справа № 649/593/16-а.
Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних норм права, суд доходить висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому, податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області:
- податкове повідомлення-рішення від 28.12.2018 року № 0001503/2-5850-0409;
- податкове повідомлення-рішення від 28.12.2018 року № 0001503/1-5850-0409;
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський