Справа № 500/960/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8513/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шавель Р.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року (головуючий суддя Чепенюк О.В., м.Тернопіль) у справі № 500/960/19 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2019 року Головне управління ДФС у Тернопільській області (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 25 000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог податковий орган зазначав, що у відповідача наявна заборгованість, яка виникла в результаті несплати ним у строк, установлений Податковим кодексом України (далі - ПК України), узгоджених податкових зобов`язань з транспортного податку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду 24 червня 2019 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 25 000, 00 грн (двадцять п`ять тисяч грн. 00 коп.), який перерахувати на р/р 9685, код одержувача 37625079, МФО 899998, код бюджетної класифікації 50 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається на неповне дослідження судом першої інстанції усіх обставин справи. Так, на думку відповідача, податкове повідомлення-рішення, яким йому нараховано податкове зобов`язання є незаконним та необгрунтованим. Крім того, відповідач вважає висновок суду про узгодженість такого зобов`язання передчасним з огляду на строки визначення податкових зобов`язань. Окремо відповідач зазначає, що його транспортний засіб не є об`єктом транспортного податку, а відтак нарахування позивачем податкового зобов`язання ОСОБА_1 суперечить закону.

Учасники справи, їх представники в судове засідання на розгляд справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів визначені в статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України, а порядок повідомлення їх учасників ст. 268 цього ж Кодексу, відповідно до якої учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту направлення такого повідомлення працівником суду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За відсутності сторін, на підставі ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене судове рішення залишити без змін, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Теребовлянському управлінні Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків.

Відповідно до інформації баз даних ДФС відповідач є власником легкового автомобіля LАND ROVER, RANGE ROVER EVOQUE, 2017 року випуску, об`ємом двигуна 1999 D см куб., тип пального - дизель.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Тернопільській області про наявність податкового боргу, який підлягає стягненню у судовому порядку, по платнику податків ОСОБА_1 станом на 26 березня 2019 року, та згідно відомостей інтегрованої картки платника податків, за відповідачем рахується податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн.

Податковий борг виник на підставі винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 01 червня 2018 року № 0-1914, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу платника податків та вручено 20 червня 2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач податкове зобов`язання не виконав, відтак податковий орган засобами поштового зв`язку була надіслана податкова вимога №3041-53 від 30 листопада 2018 року на суму податкового боргу 25000,00 грн, податкова вимога не вручена відділенням поштового зв`язку та повернута 05 лютого 2019 року адресату з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Наведені обставини спонукали позивача на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначав, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 25000,00 грн. Оскільки вжиті податковим органом заходи не призвели до його добровільного погашення, позовні вимоги належить задовольнити повністю та стягнути податковий борг з ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

01 червня 2018 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 01 червня 2018 року № 0-1914, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн. Це рішення відповідач отримав 20 червня 2018 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

У відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Податкове повідомлення-рішення форми від 01 червня 2018 року № 0-1914 в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувалось, а отже є узгодженим. Доказів іншого в матеріалах справи відсутні.

У зазначені строки податкове зобов`язання відповідачем не сплачено, а тому у відповідності до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України вважається сумою податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Як встановлено судом на адресу відповідача засобами поштового зв`язку податковий орган надіслав податкову вимогу №3041-53 від 30 листопада 2018 року на суму податкового боргу 25000,00 грн, податкова вимога не вручена відділенням поштового зв`язку та повернута 05 лютого 2019 року адресату з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Про зміну місця проживання чи реєстрації відповідач податковий орган не повідомляв.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, в силу положень пункту 58.3 статті 58 ПК України слід вважати, що податкова вимога вручена платнику податків ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, 05 лютого 2019 року.

Вказана вимога в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувалась, докази іншого в матеріалах справи відсутні..

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Головне управління ДФС у Тернопільській області після вжиття всіх необхідних заходів, передбачених ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи, з дотриманням строків, визначених у статті 95 цього Кодексу, звернулось до суду.

Оскільки за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 25000,00 грн., а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, судом першої інстанції вірно зазначено, що позовні вимоги належить задовольнити повністю та стягнути податковий борг з ОСОБА_1

Що ж до доводів апеляційної скарги то апеляційний суд вважає їх нерелевантними до предмету спору з огляду на те, що вони стосуються правомірності прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення, яке не є предметом спору у цій справі. Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідач помилково покликається на норми ст. 102 ПК України, оскільки такі не регулюють строків узгодження податкових зобов`язань, а регламентують строк давності і їх застосування, зокрема граничний строк для стягнення з платника податків податкового боргу.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. 229, 271, 272, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі № 500/960/19- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель