Справа № 200/9928/19-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р. Справа№200/9928/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного перебування/проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (юридична адреса: 84302, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ ПОШТОВА, будинок 5, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення від 14 червня 2019 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, в якій просить:

- визнати протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними;

- скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 100 від 14 червня 2019 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити пенсію за віком на пільгових умовах - за Списком № 1, з моменту подання заяви № 4711 від 07 червня 2019 року з урахуванням періодів: навчання за фахом в СПТУ № 88 м. Горлівка з 01 вересня 1984 року по 13 липня 1987 року, проходження дійсної військової служби з 24 квітня 1985 року по 24 травня 1987 року; пільгового стажу роботи з 24 серпня 1987 року по 30 вересня 1988 року, з 04 жовтня 1988 року по 18 червня 1989 року, з 01 липня 1989 року по 30 вересня 1990 року, з 04 жовтня 1990 року по 28 травня 1993 року, з 13 червня 1993 року по 30 жовтня 1993 року, з 15 листопада 1993 року по 19 травня 1994 року, з 04 червня 1994 року по 12 жовтня 1994 року, та заробітної плати за 1987 -1994 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 червня 2019 року він звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки має достатній загальний страховий стаж більше 25 років, у тому числі пільговий стаж роботи більш ніж 10 років для призначення пільгової пенсії. Рішенням відповідача від 14 червня 2019 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки первинні документи на підтвердження стажу на ДП Артемвугілля знаходяться на тимчасово не підконтрольній території Україні, у зв`язку з чим, не був врахований період роботи в ДП Артемвугілля. Окрім того, не зарахований період навчання та період військової служби. Вважає, прийняте рішення не обґрунтованим та таким, що позбавляє його права на пенсійне забезпечення лише через неможливість надання відповідних довідок.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 1-2).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

27 серпня 2019 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.Зазначив, що позивачу до пільгового стажу не враховані періоди роботи з 24.08.1987 по 30.09.1988, з 04.10.1988 по 18.06.1989, з 01.07.1989 по 30.09.1990, з 04.10.1990 по 28.05.1993, з 13.06.1993 по 30.10.1993, з 15.11.1993 по 19.05.1994, з 04.06.1994 по 12.10.1994 оскільки довідка, уточнююча пільговий характер роботи по СП «Шахта ім. В.І.Леніна», видана ДП «Артемвугілля», яке зареєстровано за новим місцем в м. Святогірськ, але первинні документи знаходяться за адресою: Донецька область м. Горлівка, пр. Леніна, 13. З 01.09.1984 по 13.07.1987 період навчання за фахом в СПТУ № 88 м. Горлівки по професії машиніста електровоза підземного, який зараховується в пільговий стаж при умові зарахування наступного за навчанням періоду роботидо пільгового стажу. Крім того, в дипломі відсутня дата коли позивач повторно приступив до навчання після проходження військової служби з 24.04.1985 року по 24.05.1987 року. З 24.05.1985 по 24.05.1987 період проходження військової служби, зараховується в пільговий стаж при умові зарахування наступного за періодом служби періоду навчання до пільгового стажу. Підтвердити трудовий стаж не можливо, оскільки документи знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Горлівка АДРЕСА_4 . Леніна АДРЕСА_5 , а згідно Переліку населених пунктів, на території яких органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ № 1085-р від 07 листопада 2014 року, місто Горлівка належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, спірний трудовий стаж позивача управлінням не зарахований до пільгового стажу. Вважає, що управління не порушувало прав позивача, діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Законами України,а тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (арк. справи 38-39).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 . справи 34-35), а також є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26 квітня 2017 року № (арк. справи 8).

07 червня 2019 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (арк. справи 44).

До заяви про призначення пенсії позивачем були додані такі документи: заява № 4711 від 07 червня 2019 року на призначення пенсії за Списком № 1; копія паспорту ВТ НОМЕР_3 від 31 березня 2016 року; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копія трудової книжки НОМЕР_4 від 03 вересня 1987 року; копія диплому А № НОМЕР_5 від 13 липня 1987 року; копія військового квитка НУ НОМЕР_6 від 23 квітня 1985 року; довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1704/0-1 від 17.04.2019, видана ДП «Артемвугілля»; архівна довідка №1704/04 від 17.04.2019, видана ДП «Артемвугілля»; копія наказу Артемівського виробничого об`єднання по добутку вугілля «Артемвугілля» № 658 від 18.09.1996 про підсумки проведення атестації робочих міст по умовам праці; довідки про заробітну плату № 1704/02 та № 1704/03 від 17.04.2019, видані державним підприємством «Артемвугілля»; довідка від 26.04.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. справи 44 -46).

Відповідачем за результатами розгляду заяви було прийнято рішення № 100 від 14 червня 2019 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням трудового стажу за період роботи з 24.08.1987 по 30.09.1988, з 04.10.1988 по 18.06.1989, з 01.07.1989 по 30.09.1990, з 04.10.1990 по 28.05.1993, з 13.06.1993 по 30.10.1993, з 15.11.1993 по 19.05.1994, з 04.06.1994 по 12.10.1994, оскільки довідка, уточнююча пільговий характер роботи по СП «Шахта ім. В.І.Леніна», видана ДП «Артемвугілля», яке зареєстровано за новим місцем в м. Святогірськ, але первинні документи знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 область АДРЕСА_6 , пр АДРЕСА_7 Леніна, 13. З 01.09.1984 по 13.07.1987 період навчання за фахом в СПТУ № 88 м. Горлівки по професії машиніста електровоза підземного, який зараховується в пільговий стаж при умові зарахування наступного за навчанням періоду роботидо пільгового стажу. Період проходження військової служби з24.05.1985 року по 24.05.1987 року (арк. справи 27-28).

Тобто, спірним у справі є правомірність винесення рішення відповідачем від 14 червня 2019 року за № 100 про відмову в призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з не зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи на шахті ДП Артемвугілля, у зв`язку з не підтвердженням наявності первинних документів за юридичною адресою нового місця реєстрації ДП Артемвугілля та знаходженням архівних документів на тимчасово окупованій території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закон № 1058.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12 серпня 1993 року у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку №383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-585а14, від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1203а15, яка підлягає обов`язковому застосуванню відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244-2 КАС України, згідно якого, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, з трудової книжки позивача вбачається наступні записи:

запис № 1 від 01 вересня 1984 24 квітня 1985 рік навчання в міському ПТУ № 88 м. Горлівка;

запис №2 від 24 квітня 1985 по 24 травня 1987 рік проходження в лавах Радянської армії;

запис 3 від 24 травня 1987 по від 13 липня 1987 рік навчання в міському ПТУ № 88 м. Горлівка;

запис № 4 від 24 серпня 1987 року позивач прийнятий підземним машиністом електровозу на шахту «Леніна» (нині ДП Артемвугілля), наказ № 16-к від 20 серпня 1987 року;

запис № 5 від 31 травня 1990 року переведений учнем забійника, наказ № 117-к від 06 червня 1990 року;

запис № 6 від 28 липня 1990 року переведений забійником на відбійних молотках, нааз № 155 від 31 липня 1990 року;

запис № 7 12 жовтня 1994 року звільнений за власним бажанням, наказ 164 к від 12 жовтня 1994 року (арк. справи 9-16).

Пункт 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого 18 листопада 2005 наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Записи трудової книжки позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, тому надання позивачем довідок на підтвердження пільгового стажу не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

Підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів позивача на ДП Артемвугілля стала неможливість проведення перевірки достовірності видачі довідок виданих ДП Артемвугілля та не підтвердження наявності первинних документів за новим місцем реєстрації та знаходженням архівних документів на тимчасово окупованій території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

З приводу цього, суд зазначає, що обставина на яку посилається відповідач, а саме те, що архівні документи ДП Артемвугілля знаходяться на непідконтрольній українській владі території, у зв`язку з чим, відповідач не має можливості перевірити достовірність видачі ним уточнюючих довідок про пільговий характер роботи позивача, не спростовує наявність у позивача пільгового стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 03 квітня 2019 року по справі № 243/6260/17 адміністративне провадження № К/9901/24514/18, висновки яких суд враховує при розгляді даної справи.

Щодо не зарахування до стажу періоду навчання позивача з 01 вересня 1984 року по 13 липня 1987 року у ПТУ № 88 м. Горлівки за спеціальністю «машиніст електровозу підземний», суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Закону «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Судом встановлено, що відповідно до представленої копії диплому, позивач з 01 вересня 1984 року по 13 липня 1987 року навчався у Професійно технічному училищі № 88 м. Горлівка та отримав спеціальність «машиніст електровозу підземний» (арк. справи 20).

Згідно копії трудової книжки позивача вбачається:

запис № 1 від 01 вересня 1984 24 квітня 1985 рік навчання в міському ПТУ № 88 м. Горлівка;

запис №2 від 24 квітня 1985 по 24 травня 1987 рік проходження в лавах Радянської армії;

запис 3 від 24 травня 1987 по від 13 липня 1987 рік навчання в міському ПТУ № 88 м. Горлівка (арк. справи 9-21).

Суд звертає увагу на те, що позивач навчався у період до набрання чинності Законом України Про професійно технічну освіту, в зв`язку з чим вважає за доцільне застосовувати законодавство чинне на момент виникнення спірних обставин.

Так, відповідно до п.п. з п. 109 розд. VIII Постанови Ради Міністрів СРСР Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій від 03.08.1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Приписами частини 3 п 109 розділу VIII Постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (Підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "до" і "л", прирівнюються за вибору яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для зарахування даного періоду навчання до пільгового стажу, встановлено, що особа після завершення навчання має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлюючи обмежень щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії, а тому посилання відповідача на те, що позивач після закінчення професійно технічного училища протягом трьох місяців мав працевлаштуватись на роботу за набутою у професійно технічному училищі професією.

З наведеного вбачається, що між закінченням навчання позивача 13 липня 1987 рік та днем прийняття на роботу за спеціальністю 24 серпня 1987 рік, становить менш ніж 2 місяці.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу позивача періоду проходження військової служби з 24.05.1985 року по 24.05.1987 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно з частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З представленої копії військового білету НУ № 9452302 від 23 квітня 1985 року вбачається, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі, з 24 квітня 1985 року по 24 травня 1987 рік (арк. справи 22).

В трудовій книжці міститься: запис №2 від 24 квітня 1985 року по 24 травня 1987 рік проходження військової служби в лавах Радянської армії.

В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що період служби позивача в лавах збройних сил СРСР з 24 квітня 1985 року по 24 травня 1987 рік підлягає зарахуванню до пільгового стажу у повному обсязі.

Стосовно твердження відповідача, що для підтвердження стажу роботи позивачем було надано довідки підприємствами, які знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, і які не можуть бути враховані для призначення пенсії, оскільки ці довідки згідно чинного законодавства України не є дійсними, суд зазначає наступне.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 242 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Слід зауважити, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, а саме: вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах.

За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що спірне рішення від 100 від 14 червня 2019 року про відмову у призначенні пенсії позивачу було прийнято не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Разом з цим, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд.

Як встановлено, саме до повноважень Пенсійного органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно призначити пенсію позивачу відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07 червня 2019 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених обставин у справі.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією ПриватБанку про сплату від 06 серпня 2019 року (арк. справи 4).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на користь позивача.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними; скасування рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 100 від 14 червня 2019 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;зобов`язання управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області призначити пенсію за віком на пільгових умовах - за Списком № 1, з моменту подання заяви № 4711 від 07 червня 2019 року з урахуванням періодів: навчання за фахом в СПТУ № 88 м. Горлівка з 01 вересня 1984 року по 13 липня 1987 року, проходження дійсної військової служби з 24 квітня 1985 року по 24 травня 1987 року; пільгового стажу роботи з 24 серпня 1987 року по 30 вересня 1988 року, з 04 жовтня 1988 року по 18 червня 1989 року, з 01 липня 1989 року по 30 вересня 1990 року, з 04 жовтня 1990 року по 28 травня 1993 року, з 13 червня 1993 року по 30 жовтня 1993 року, з 15 листопада 1993 року по 19 травня 1994 року, з 04 червня 1994 року по 12 жовтня 1994 року, та заробітної плати за 1987 -1994 роки, - задовольнити повністю.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 14 червня 2019 року № 100 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (юридична адреса: 84302, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ ПОШТОВА, будинок 5, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного перебування/проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )навчання за фахом в СПТУ № 88 м. Горлівка з 01 вересня 1984 року по 13 липня 1987 року, проходження дійсної військової служби з 24 квітня 1985 року по 24 травня 1987 року; пільгового стажу роботи з 24 серпня 1987 року по 30 вересня 1988 року, з 04 жовтня 1988 року по 18 червня 1989 року, з 01 липня 1989 року по 30 вересня 1990 року, з 04 жовтня 1990 року по 28 травня 1993 року, з 13 червня 1993 року по 30 жовтня 1993 року, з 15 листопада 1993 року по 19 травня 1994 року, з 04 червня 1994 року по 12 жовтня 1994 року, та заробітної плати за 1987 -1994 роки.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (юридична адреса: 84302, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ ПОШТОВА, будинок 5, ) повторно розглянути заяву позивача від 07 червня 2019 року за № 4711 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановлених судом обставин.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (юридична адреса: 84302, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ ПОШТОВА, будинок 5, )судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного перебування/проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складений та підписаний 10 вересня 2019 року.

Суддя О.В. Зінченко