Справа № 480/4809/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 р. Справа № 480/4809/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 .

представника відповідача - Литвиненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2019, суддя С.В. Воловик, вул. Г. Кондратьєва 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 11.05.19 по справі № 480/4809/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Сумській області третя особа: Начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М.

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Сумській області (далі -відповідач, ГУ НП України в Сумській обл.), третя особа: Начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М., в якому просив скасувати Наказ ГУ НП України в Сумській обл. № 2331 від 17.12.2018 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягненння у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 задоволено позовні вимоги.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що у зв`язку з надходженням інформації від слідчого відділу УСБУ в Сумській обл. щодо вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру, наказом № 1413 від 13.11.2018 було призначено службове розслідування, яким встановлено, що позивач підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК України), а саме: вимагання та отримання неправомірної вигоди за не притягнення до кримінальної відповідальності неповнолітньої особи, вчинене за попередньою змовою зі слідчим Монастирьовим С.В.

Також, службовим розслідуванням встановлені порушення у кримінальних провадженнях, досудове розслідування по яким здійснювалось ОСОБА_1 самостійно або у групі слідчих, зокрема те, що допити проведені поверхово, у свідків детально не встановлені обставини виявлення крадіжки, відсутній опис викрадених речей, не встановлено коло рідних, сусідів та осіб, з якими спілкується родина потерпілих, а із допиту деяких осіб взагалі незрозуміла мета допиту.

Вказані кримінальні правопорушення залишаються нерозкритими, оскільки позивачем проігноровані вимоги щодо повного та всебічного розслідування. Зокрема, не отримані достатні підстави для ініціювання проведення обшуків та негласних слідчих (розшукових) дій, не здійснювались тимчасові доступи до речей і документів, не проведені слідчі дії, направлені на встановлення місцезнаходження або збуту викраденого майна.

У кримінальних провадженнях №№ 0000031, 0000130, 0000137 та 20000020 ОСОБА_1 взагалі не проведено жодної слідчої дії. Аналогічною є ситуація і у кримінальних провадженнях №№ 0000202, 0000225, 0000132 та 0000173, у яких позивача в 2017 році включено в групу слідчих для проведення досудового розслідування.

З огляду на наведені обставини, за висновками службового розслідування, ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків, допустив грубе порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України під час досудового розслідування кримінальних проваджень та вчинив дії з ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 368 КК України, у зв`язку з чим, беручи до уваги тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно, попередню поведінку, ставлення до виконання службових обов`язків та рівень кваліфікації, запропоновано застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 відкрито провадження по справі № 480/4809/18 та ухвалою суду від 12.07.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

18 липня 2019 року на адресу суду від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначив про правомірність висновків суду першої інстанції. Також позивач зазначив про необгрунтованість посилань відповідача на наявність підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, оскільки дане посилання не вказує на наявність факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Кримінальне провадження № 0000126 від 17.05.2018 за ч. 1 ст. 115 КК України було закрито, а тому посилання відповідача на порушення дисципліни при самостійному проведенні досудового розслідування по даному кримінальному провадженню також є необгрунтованими. Крім того, позивача включено в групу слідчих для проведення досудового розслідування в 57 кримінальних провадженнях, аналіз проведеної роботи позивачем по даних кримінальних провадженнях не може братися до уваги судом, оскільки позивач не є старшим слідчим та діє за вказівкою старшого слідчого.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2019 задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Сумському окружному адміністративному суду.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

З листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції на посадах оперуповноваженого Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській обл., оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській обл., а з 14.06.2017 - на посаді слідчого слідчого відділення Краснопільського ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській обл.

Під час проходження служби позивачем, у зв`язку з розслідуванням слідчим відділом УСБУ в Сумській обл. кримінального провадження № 0000100, відкритого за фактом вимагання та отримання слідчими слідчого відділення Краснопільського ВП неправомірної вигоди від громадянина « Д» за не притягнення до кримінальної відповідальності малолітнього сина останнього, Наказом ГУ НП в Сумській обл. № 858 від 06.07.2018 було призначено службове розслідування.

За результатами вказаного службового розслідування, 08.08.2018 складений висновок, відповідно до якого, відомості щодо можливої причетності окремих поліцейських Краснопільського ВП до вчинення кримінального правопорушення, не вдалося ні підтвердити, ні спростувати.

Одночасно, у разі встановлення під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000100 в діях окремих поліцейських Краснопільського ВП складу кримінального правопорушення та доведення їх вини, запропоновано прийняти рішення про подальше проходження ними служби в поліції згідно з п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Також, під час проходження служби ОСОБА_1 , за виїзд і знаходження на місці події без спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту, порушення правил носіння однострою, Наказом № 1538 від 17.08.2018, позивачу оголошена догана.

На підставі статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вказане дисциплінарне стягнення було знято 17.11.2018 (а.с. 242 - звор. бік).

В листопаді 2018 року, в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000100, слідчим слідчого відділу Управління СБУ в Сумській обл. Колесником І.І., позивачу вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України.

З метою встановлення причин та умов, що сприяли надзвичайній події (вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення), Наказом ГУ НП в Сумській обл. № 1413 від 13.11.2018 призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування 11.12.2018 складений висновок, згідно з яким, за порушення службової дисципліни, що виразилося в ігноруванні завдань та обов`язків визначених посадовою інструкцією, Присяги працівника поліції, невиконанні вимог частин 1, 2, 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 3, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», ігноруванні вимог статті 2, частин 1, 2 статті 9 частини 4 статті 38, частини 2 статті 40, частин 1, 2 статті 91, частини 1 статті 92, частин 1, 2 статті 93 Кримінального процесуального кодексу України, внаслідок не проведення всіх заходів та неповного дослідження обставин під час здійснення досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №№ 80000066, 0000204, 0000031, 0000130, 0000137, 20000020, 0000202, 0000225, 0000132, 0000173, незастосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності вказаних розслідувань, а також у зв`язку з вчиненням дій, які ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, зокрема, через вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, запропоновано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи висновок службового розслідування, 11.12.2018 голові первинної профспілкової організації атестованих працівників Краснопільського ВП направлено подання щодо погодження застосування до позивача запропонованого виду дисциплінарного стягнення.

На зборах первинної профспілкової організації атестованих працівників Краснопільського ВП, які відбулись 12.12.2018, відповідно до протоколу № 26, прийнято рішення про те, що запропоноване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є надто суровим і таким, що не відповідає тяжкості проступку.

На підставі висновків службового розслідування, 17.12.2018 ГУ НП в Сумській обл. прийнятий Наказ № 2331 про застосування, зокрема, до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Прийняття цього наказу погоджено з головою Сумської обласної профспілкової організації атестованих працівників ОВС України Глазьком М.В .

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про національну поліцію" (далі - Закон № 580).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями ст. 19 вказаного Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. При цьому, відповідно до вимог статті 11 Дисциплінарного Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Статуту).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування, яке призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу (далі - особи РНС) органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначено в Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України 12.03.2013 № 230 (чинної на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.5, 2.6 цієї Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. (п. 8 Статуту)

Системний аналіз вказаних правових норм, дає підстави для висновків, що застосування стягнення можливе лише в тому разі, коли порушення службової дисципліни сталося внаслідок винної протиправної поведінки поліцейського, яка належним чином доведена та підтверджена відповідними достатніми доказами.

Обираючи вид дисциплінарного стягнення, керівник зобов`язаний враховувати, зокрема, характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, наявність та ступінь вини порушника.

При обранні виду дисциплінарного стягнення має дотримуватись принцип пропорційності, тобто, справедливий баланс між тяжкістю проступку, вчиненого внаслідок доведеної винної протиправної поведінки порушника, негативними наслідками, до яких призвела чи може призвести така поведінка з одного боку, та суворістю покарання за вчинений проступок, глибиною необхідного втручання у права порушника, необхідних для досягнення мети застосування стягнення, з другого боку.

Згідно з ч. 11 ст. 62 та ст. 104 Закону № 580, в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських відповідно до вимог законодавства можуть утворюватися професійні спілки. Обмеження прав професійних спілок поліцейських порівняно з іншими професійними спілками не допускається.

Утворюються та діють професійні спілки відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" встановлено, що до повноважень первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації належить надання або відмова у наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця врегульований статтею 39 вказаного Закону. Так, відповідно до частин 1, 3 згаданої статті, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

У разі, якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору дає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів профспілки згідно зі статутом.

На виконання ч. 4, 6 ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття.

Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

З урахуванням наведених вище правових норм, рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, має бути в обов`язковому порядку погоджене з первинною профспілковою організацією, членом якої він є.

З протоколу № 26 від 12.12.2018 первинною профспілковою організацією атестованих працівників Краснопільського ВП прийнято рішення про те, що запропоноване дисциплінарне стягнення є надто суворим і не відповідає тяжкості проступку.

З урахуванням наведених висновків первинної профспілкової організації, відповідач не мав погодження виборного органу профспілки на звільнення ОСОБА_1 та, як наслідок - правових підстав для його звільнення.

Посилання відповідача на те, що протокол первинної профспілкової організації атестованих працівників Краснопільського ВП від 12.12.2018 фактично не містить обґрунтувань відмови у погодженні звільнення та самого рішення про відмову, спростовуються змістом вказаного протоколу, у якому наведені обґрунтування прийнятого рішення, а саме рішення свідчить про ненадання згоди на звільнення.

Фактичною підставою для застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, стали висновки службового розслідування щодо встановлення порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, які полягають у недотриманні посадової інструкції, зобов`язань поліцейських про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, внаслідок вручення позивачу слідчим слідчого відділу Управління СБУ в Сумській обл. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України; у неналежному виконанні своїх обов`язків під час здійснення досудового розслідування кримінальних проваджень №№ 80000066, 0000204, 0000031, 0000130, 0000137, 20000020, 0000202, 0000225, 0000132, 0000173.

Зокрема, у кримінальних провадженнях № 80000066 та № 0000204, ОСОБА_1 допити свідків проведені однотипно, поверхово, без уточнених та деталізованих запитань, а у кримінальних провадженнях №№ 0000031, 0000130, 0000137, 20000020, 0000202, 0000225, 0000132 та 0000173 позивачем не проведено жодної слідчої дії.

Так, судовим розглядом встановлено, що по наведеним вище кримінальним провадженням ОСОБА_1 старшим слідчим не призначався, а був включений до складу групи слідчих, а по кримінальним провадженням №№ 0000031, 20000020 та 0000202 - прийняті рішення про їх закриття, що слідує за змісту листів Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУ НП в Сумській області від 31.01.2019 № 576 та 577.

Відповідно до статті 39 Кримінального процесуального кодексу України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування. Керівник органу досудового розслідування, окрім іншого, уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Отже, у разі здійснення досудового розслідування слідчою групою, старший слідчої групи зобов`язаний керувати діями інших слідчих, тобто, давати іншим слідчим, які входять до складу групи, обов`язкові до виконання вказівки щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 по вказаним кримінальним провадженням старшим слідчих груп не призначався, а лише входив до складу цих груп, колегія суддів вважає необгрунтованими посилання в апеляційній скарзі на неналежне виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків під час здійснення досудового розслідування по кримінальним провадженням №№ 80000066, 0000204, 0000031, 0000130, 0000137, 20000020, 0000202, 0000225, 0000132, 0000173.

Посилання апелянта на вручення позивачу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення як на підтвердження обставин порушення останнім службової дисципліни, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки обвинувальний вирок по кримінальному провадженню № 0000100, під час здійснення досудового розслідування якого ОСОБА_1 вручено Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, судом не постановлявся.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що факт порушення ОСОБА_1 саме службової дисципліни в ході службового розслідування не встановлений, належними та допустимими доказами відповідачем не доведений.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 28.11.2002 по справі "Лавентс проти Латвії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції з прав людини вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, та від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10.02.1995 по справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність вчинення позивачем дисциплінарного проступку та наявність підстав для застосування такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування в іншій частині.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року по справі № 480/4809/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 09.09.2019