Справа № 520/6690/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

06.09.2019 р. справа №520/6690/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання (з повідомленням/викликом сторін) справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради
провизнання дій протиправними, скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -
встановив:

Матеріали позову одержані судом 05.07.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 08.07.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 08.08.2019 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявила вимоги про 1) визнання протиправними дій Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради; 2) скасування відмови у знятті ОСОБА_1 з реєстрації місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 ; 3) зобов`язання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради здійснити всі дії по зняттю місця мешкання ОСОБА_1 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Підставами позову є доводи про те, що відповідачем було безпідставно відмовлено заявнику у знятті з реєстрації місця проживання, хоча до відповідної заяви позивачем було долучено всі необхідні документи.

Відповідач з поданим позовом не погодився, зазначивши, що позивачем до заяви про зняття з реєстрації місця проживання було додано недійсний паспорт, що і послугувало підставою для спірної відмови.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву позову, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено такі обставини спору.

Заявник є громадянином України, документований паспортом серії НОМЕР_1 , з 27.08.1980р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 а.

07.06.1990 р. заявник на території України народив дитину ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

28.06.1994 р. заявник на території України народив дитину ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 . заявник на території Великобританії народив дитину ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою від 21.12.2010 р. за адресою: АДРЕСА_1 А зареєстровано місце проживання власника приватного будинку - ОСОБА_6 та її доньки - ОСОБА_1 (тобто позивача по справі).

21.09.2016 р. заявником було одержано паспорт громадянина Британії.

За твердженням заявника, її постійним місцем проживання є адреса: АДРЕСА_2 .

07.06.2019 р. заявник в особі представника звернувся до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання у зв`язку з вибуттям на постійне проживання до Британії.

Документом, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, визначено паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03.12.1996 р.

Як вбачається з відповідного запису у бланку заяви, 07.06.2019 р. владний суб`єкт відмовив заявнику у знятті з реєстрації місця проживання з посиланням на абз. 2 п. 11 Правил реєстрації місця проживання, а саме через те, що особа не подала необхідних документів та інформації.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб`єкта, суд відзначає, до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правовідносини з приводу свободи пересування та вільного вибору місця проживання в Україні отримали подальший розвиток у приписах Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі за текстом - Закон).

Так, згідно зі ст. 2 даного Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть, паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження, військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника, документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника).

Отже, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено дві категорії підстав для зняття з реєстрації місця проживання особи: 1) власна заява цієї особи безвідносно до існування будь-яких інших документів; 2) заява іншої третьої сторонньої особи з долученням документа про виникнення підстави припинення права особи на користування житлом (як-то: рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, рішення суду про виселення, рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою, рішення суду про оголошення особи померлою, свідоцтва або іншого документа про смерть особи, паспорта або паспортного документа померлої особи, документа про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, документа про припинення підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, документа про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію, а згідно з ст.10 цього ж закону Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згадані Правила реєстрації місця проживання затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207 (далі за текстом - Правила №207).

Пунктом 9 Правил №207 визначено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставляння в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Відповідно до п. 11 Правил №207 орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації, у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними, звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Таким чином і Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і прийняті на його реалізацію Правила №207 (пункт 26) визначають, що разом з заявою про зняття з реєстрації особа подає документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання.

У свою чергу, відповідно до п.п. 1, 3, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєні такі фотокартки при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Суб`єкт владних повноважень визнав обставини недійсності раніше виданого заявнику паспорта громадянина України і цим мотивом обґрунтував оскаржену відмову.

Між тим, розглядаючи справу, суд зважає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини фактично надане тлумачення змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та змісту верховенства права, згідно з яким національне законодавство має бути чітким та узгодженим, відповідати вимозі «якості» закону, забезпечувати адекватний захист осіб від свавільного втручання у права заявника, а у разі протилежного (тобто у разі неоднозначного трактування норми права) підлягає застосуванню найбільш сприятливий для заявника підхід.

Відтак, суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли юридичне значення обставини існування діючого паспорта громадянина України не матиме вирішального значення для зняття з місця проживання на території України фізичної особи-громадянина, котра постійно мешкає на території іншої Держави (Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії), набула громадянства цієї країни (Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії) та вільно і без примусу висловила бажання припинити реєстрацію місця проживання в Україні як недостовірний (неіснуючий) юридичний факт.

У такому разі відмова адміністративного органу у задоволенні власного бажання заявника припинити реєстрацію місця проживання набуває ознак вручання у право особи на приватне життя, котре перебуває під охороною ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що у даному конкретному випадку приватний інтерес заявника бути знятим із реєстрації місця проживання на території України переважає над інтересом дотримання установленої процедури, адже за відсутності діючого паспорта громадянина України та відсутності іншого документа для проставлення позначки про зняття з місця реєстрації протилежне тлумачення видається суду занадто формалізованим та надмірним тягарем у реалізації цивільного права на вільне обрання місця постійного проживання та достовірність публічної інформації про цей факт.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, і беручи до уваги факт подання саме заявником (а не будь-якою іншою зацікавленою особою) заяви про зняття заявника з реєстрації на території України суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах оскаржену відмову слід визнати протиправною.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки заява про зняття з реєстрації в Україні була подана саме заявником і матеріали справи не містять даних про існування у заявника на території України будь-яких невиконаних обов`язків, то суд вважає, що владного суб`єкта слід обтяжити обов`язком зняти громадянина з реєстрації на території України на підставі даного рішення суду.

Вимога про визнання неправомірними дій до задоволення не підлягає, адже була вчинена адміністративним органом не як окрема управлінська дія, а як невід`ємний складовий елемент процедури вирішення питання про зняття особи з місця реєстрації.

При цьому, дана вимога поглинається скасуванням протиправною вчиненої владним суб`єктом відмови.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір», поклавши тягар на заявника за правилами ч.8 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі Управління реєстрації місця проживання у знятті ОСОБА_1 з реєстрації місця мешкання за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради в особі Управління реєстрації місця проживання зняти ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.