Справа № 591/7464/18
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/7464/18
Провадження № 2-а/591/63/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління ДАБК Сумської міської ради в якому просять суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до чинного законодавства, при облаштуванні окремого входу до своє квартири, він не зобов`язаний здійснювати повідомлення про початок виконання будівельних робіт, оскільки будівельні роботи не пов`язані з втручанням в несучі конструкції будівлі та проводяться на земельній ділянці, що належить співвласникам багатоквартирного будинку. Вважає постанову про притягненню його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Детальну аргументацію своєї позиції, позивач наводить в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Позивач ОСОБА_1 в письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задоволити, слухати справу у його відсутність.

Відповідач Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, представник до суду не з`явився. Суду надано письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач Управління ДАБК СМР, заперечує проти позову, вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною та обґрунтованою. Свою позицію аргументує тим, що влаштування окремого входу до квартири повинно проводитися на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт та відведення земельної ділянки для облаштування металевих сходів. Детальну аргументацію своєї позиції, відповідач наводить у відзиві на позовну заяву та у запереченні стосовно відповіді на відзив.

Суд, дослідивши письмові докази, фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами, вважає позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст.247 КпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем проведено реконструкцію (у вигляді перепланування балкону) квартири. Фактично, здійснено облаштування окремого входу до своєї квартири, шляхом закладення віконних прорізів та влаштування дверного прорізу, а також облаштування металевих сходів.

Здійснюючі вищезазначені роботи, як вбачається з позовної заяви, позивач керувався Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 року №191-VIII. Судом встановлено, що даним законом ст.100 та ст.152 ЖК України були викладені в новій редакції, в якій норма щодо отримання дозволу на перепланування/переобладнання приміщення від органів місцевого самоврядування була скасована.

Оцінюючи доводи позивача, суд погоджується з тим, що будівельні роботи, які проведені позивачем, є переплануванням його квартири. До такого висновку суд приходиться на підставі діючих Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року Відповідно до даних правил, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків

Суд не погоджується з позицією відповідача стосовно його посилання на Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій в частині того, що перепланування жилих будинків, жилих/нежилих приміщень, дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Суд виходить з того, що підзаконний нормативний акт може діяти лише в тій частині, яка не суперечить акту вищої юридичної сили, в даному випадку, ст.100 та ст.152 ЖК України.

Суд наголошує на тому, що до внесення змін у вищезазначені статті ЖК України, дійсно, потребувався дозвіл виконкому місцевої ради на переобладнання та/чи перепланування жилого/нежилого приміщення.

З наданих позивачем фотознімків, а також з фотознімків, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що перепланування своєї квартири (влаштування окремого входу), проведено позивачем без втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку, в якому знаходиться квартира позивача.

Позивачем відбулося втручання в огороджувальні конструкції своєї квартири, а саме: в огороджувальну стіну свого балкону. Дана обставина встановлена судом на підставі наявних матеріалів, та не заперечується (визнається) сторонами по справі.

Суд не погоджується з позицією відповідача стосовно його посилання на те, що відповідно до постанови КМУ №406 від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», без відповідних дозвільних документів можна проводити роботи щодо перепланування/переобладнання приміщення, які не передбачають втручання як в несучі так і в огороджувальні конструкції.

З цього приводу суд зазначає наступне:

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 ч.1 ст. 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп, визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, оскільки, вони приймаються саме на вимогу та з метою реалізації норм, що містяться в законах. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону, слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Така позиція суду стосується як вищезазначеної постанови КМУ №406 від 07.06.217 року та і державних будівельних норм, на які посилається відповідач. Оскільки, відповідно до Закону України «Про будівельні норми», будівельні норми - це затверджений суб`єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов`язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обов`язок позивача на отримання дозвільних документів (подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт) під час перепланування/переобладнання своє квартири, виникає у нього у випадку виконання робіт по переплануванню/переобладнанню, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку.

Виконання робіт по переплануванню/переобладнанню приміщення без втручання в несучі конструкції будівлі та/або в інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів ( в т.ч. подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт), що дають право на виконання даних робіт. Після завершення таких робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

На переконання суду, саме в такий спосіб досягається реалізація норм, що містяться в ст.100 та ст.152 ЖК України.

Окремо суд зазначає, що таке перепланування (незалежно від втручання чи не втручання в несучі конструкції) не повинно зачіпати права та інтереси інших власників/користувачів квартир, з урахуванням того, що будинок знаходиться у спільній сумісній власності власників квартир, що розташовуються в даному будинку.

Аналізуючи склад адміністративного правопорушення, що передбачений ч.5 ст.96 КпАП, суд зазначає, що об`єктивною стороною даного складу адміністративного правопорушення є порушення обов`язкових вимог державних стандартів, технічних умов, будівельних норм і правил, затверджених проектів і інших нормативних документів в сфері будівництва, реконструкції, прийняття в експлуатацію об`єктів чи споруд, надання недостовірної інформації про умови проектування і будівництва чи не обгрунтована відмова у наданні такої інформації, проектування об`єктів і споруд з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації, виконання будівельних або реставраційних робіт без дозволу чи затвердженого проекту або з відхиленням від нього.

В даній справі, як вбачається з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, об`єктивна сторона порушення полягає у виконанні будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання таких робіт.

Подання такого повідомлення передбачено Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, який затверджений постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №466 (в редакції постанови КМУ від 26 серпня 2015 року за № 747).

Відповідно до зазначеної постанови та форми Повідомлення, яка є додатком до неї, будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Таким чином, будівельні роботи можуть здійснюватися у визначених законодавством формах. Позивачем здійснювалося облаштування окремого входу до своєї квартири, що в кінцевому результаті не мало наслідком створення об`єкту будівництва. Фактично, позивачем проведено реконструкцію своєї квартири, але без втручання в несучі конструкції будинку.

Обставинами справи встановлено та сторони цього не заперечують, що позивачем виконані будівельні роботи у вигляді реконструкції квартири, що належить позивачу.

Відповідно до ДБН А 2.2-3:2014, реконструкція це перебудова існуючих об`єктів виробничого та цивільного призначення, пов`язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшенням умов експлуатації та проживання, тощо.

Також визначення поняття «реконструкція» міститься і в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу за №76 від 17.05.2005 року. В даному підзаконному акті визначено наступне поняття «реконструкція» - це комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Реконструкція, як вид (форма) будівельних робіт, проводиться шляхом перепланування/переобладнання приміщення. Таке перепланування/переобладнання може відбуватися як з втручанням в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будівлі, так і без такого. Дана обставина повинна обов`язково враховуватися суб`єктом владних повноважень під час розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері будівництва з урахуванням змін, що були внесені законом до ст.ст.100, 152 ЖК України. Матеріали адміністративної справи (справи про притягнення до адміністративної відповідальності) не містять того, що відповідачем якимось чином було наведено спростування доводів позивача стосовно виконання ним будівельних робіт (перепланування квартири) без втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування будинку.

Однак, в даному випадку, мали місце будівельні роботи, пов`язані з переплануванням квартири позивача, які не передбачали втручання в несучі конструкції та/або інженерні мережі системи загального користування будинку. Така поведінка позивача повністю узгоджується з нормами, що закріплені в ст.100 та в ст. 152 ЖК України,

З письмових пояснень відповідача вбачається, що результатом проведених позивачем будівельних робіт є створення об`єкту будівництва, а саме: облаштування вхідної групи (окремого входу в квартиру). Однак суд не погоджується з таким твердженням, оскільки, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018-2000), такого об`єкту будівництва як вхідна група або окремий вхід, не існує.

Таким чином позивач, не може виконати вимоги щодо подання Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, так як форма даного повідомлення передбачає зазначення коду об`єкта будівництва відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018-2000).

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного та з урахуванням норм, що містяться в ст.100 та ст.152 ЖК України, суд приходить до висновку, що в діях відповідача відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме: об`єктивна сторона складу даного адміністративного правопорушення.

Що стосується інших елементів складу даного адміністративного правопорушення, то суд зазначає наступне:

Об`єктом правопорушення, що передбачене ч.5 ст.96 КпАП є встановлений порядок виконання будівельних робіт, проектування, розміщення, здійснення будівництва, реконструкції та експлуатації об`єктів чи споруд.

Норми та/або порядок, які передбачали б подання Повідомлення про початок виконання будівельних робіт у формі капітального ремонту/реконструкції, за умови, коли дані роботи не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні мережі системи загального користування, відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях відповідача також відсутній такий елемент складу адміністративного правопорушення як: об`єкт.

Окремо суд звертає увагу відповідача на те, що згідно оскаржуваної постанови (в частині опису обставин, установлених при розгляді справи), зазначено дії позивача, які на думку відповідача, охоплюються складом адміністративного правопорушення, що передбачене ч.5 ст.96 КпАП. Це дії позивача стосовно здійснення будівельних робіт з реконструкції квартири без права власності або права користування земельною ділянкою.

Суд наголошує на тому, що така поведінка позивача не може охоплюватися складом адміністративного правопорушення, що передбачено ч.5 ст. 96 КпАП. Тому суд, обставини, що стосуються правомірності використання земельної ділянки позивачем не досліджує та відповідно не дає їм правової оцінки.

У запереченні стосовно відповіді на відзив, відповідач зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок їх виконання, а не за виконання будівельних робіт без документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

З вищенаведеної позиції, суд приходить до висновку, що відповідач не порушує питання стосовно того, що металеві сходи розташовуються на земельній ділянці, яка, як вважає відповідач, знаходиться у комунальній власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 КпАП, ст.ст. 5, 6, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задоволити.

Скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради №61 від 30.11.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 вересня 2019 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО