Справа № 420/2218/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/2218/19

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А. Дата і місце ухвалення: 19.06.2019р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтованою площею 0,06 га, викладені у формі листів від 14.02.2019р. №54/0-97/6-19 та від 04.03.2019р. №88/0-1333/0/37-19;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою для отримання у власність земельної ділянки площею 0.06 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності Овідіопольського району Одеської області поруч з с. Новодолинське, поруч з ділянкою з кадастровим номером :01:003:1713, для індивідуального садівництва;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 8346 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що на виконання рішення суду у справі №420/5753/18 Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянуло подане у серпні 2018 року ОСОБА_1 клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки (за межами населеного пункту) площею 0,06 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності Овідіопольського району Одеської області поруч з с. Новодолинське, поруч з ділянкою з кадастровим номером :01:003:1713, для індивідуального садівництва. Однак, листами від 14.02.2019р. №54/0-97/6-19 та від 04.03.2019р. №88/0-1333/0/37-19 відповідач відмовив в задоволенні поданого клопотання з посиланням на те, що бажана для отримання у власність земельна ділянка відсутня у межах площ земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадян у межах норм безоплатної приватизації у І кварталі 2019 року, а також на те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, щодо якої звернулася ОСОБА_1 , надано іншій особі. Такі відмови позивач вважає незаконними та зазначає, що статтею 118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень вказаної статті Кодексу. Також, позивач зазначала, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області необґрунтовано оформлено відповідні відмови у вигляді листів, а не наказів, як це передбачено Типовою інструкцією з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженою Наказом Держгеокадастру від 15.10.2015р. №600.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2019р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтованою площею 0,06 га викладене в листі від 14.02.2019р. №54/0-97/6-19.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтованою площею 0,06 га, викладене в листі від 04.03.2019р. №88/0-1333/0/37-19.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою для отримання у власність земельної ділянки площею 0.06 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності Овідіопольського району Одеської області, поруч з с. Новодолинське, поруч з ділянкою з кадастровим номером :01:003:1713, для індивідуального садівництва.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 19.06.2019р. та прийняти нове судове рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом не надано належної оцінки доводам відповідача про те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки щодо якої звернулася ОСОБА_1 , вже надано іншій особі. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачу після надання такого дозволу іншому громадянину призвело б до порушення принципу захисту обґрунтованих сподівань. Відсутність прямої законодавчої заборони надавати декілька дозволів на розроблення проекту землеустрою на одну і ту ж саму земельну ділянку суперечить принципу правової визначеності.

Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх прав. Відповідач вважає, що позивач повинна була звернутися в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду у справі №420/5753/18.

Посилається апелянт і на те, що при прийнятті рішення про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва судом здійснено втручання в дискреційні повноваження відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 16.08.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (за межами населеного пункту) у власність площею 0,06 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності Овідіопольського району, Одеської області, поруч з с. Новодолинське, поруч з ділянкою з кадастровим номером :01:003:1713 для індивідуального садівництва.

До поданої заяви ОСОБА_1 додала: копію паспорта громадянина України; копію ідентифікаційного коду; графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом від 14.09.2018р. за №С-11259/0-6594/0/37-18 Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з посиланням на те, що у Головному управлінні відсутня інформація щодо позиції Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо надання даної земельної ділянки.

Не погоджуючись з правомірністю вказаною відмови ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.01.2019р. по справі №420/5753/18 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №С-11259/0-6594/0/37-18 від 14.09.2018р. та зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2018р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (за межами населеного пункту) у власність.

На виконання рішення суду по справі №420/5753/18 відповідач листом №54/0-97/6-19 від 14.02.2019р. повторно відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, зазначивши, що бажана до отримання у власність земельна ділянка для ведення індивідуального садівництва у наведених площах земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у межах норм безоплатної приватизації у 1 кварталі 2019 року відсутня.

Також, листом від 04.03.2019р. №88/0-1333/0/37-1912.03.2019р. Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повідомило позивача про результати повторного розгляду клопотання від 16.08.2018р. на виконання рішення суду по справі №420/5753/18. Позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з причин, що на бажану земельну ділянку вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою іншому громадянину.

Вважаючи протиправними відмови, зазначені в листах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №54/0-97/6-19 від 14.02.2019р. та №88/0-1333/0/37-19 від 04.03.2019р. щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ОСОБА_1 оскаржила їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у повному обсязі, виходив з того, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в зазначеному переліку підстав відсутня така підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як відсутність бажаної до отримання у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва у наведених площах земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у межах норм безоплатної приватизації у 1 кварталі 2019 року чи надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі. Також, суд зазначив, що законодавством не заборонено отримання одночасно декількома особами дозволу на розроблення проекту землеустрою на одну і ту ж саму земельну ділянку.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою для отримання у власність земельної ділянки, то суд визнав помилковими доводи відповідача про втручання суду у дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з тих підстав, що процес надання позивачу відмов у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з формальних підстав без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути досить тривалим, на що вказує протиправна поведінка відповідача, який на виконання судового рішення у справі №420/5753/18 повторно допустив аналогічні порушення прав позивача. А відтак, за висновками суду першої інстанції, в даному випадку належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно п.«в» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у розмірі не більше 0,12 гектара

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до п.п. 6, 7, 8 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 -1 цього Кодексу.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як правильно зазначив суд першої інстанції та не спростовано апелянтом ні ст.118 ЗК України, а ні жодною іншою нормою законодавства, яке регулює спірні правовідносини, не передбачено таких підстав для відмови у наданні громадянину дозволу на розробку проекту землеустрою, про які відповідач зазначив у листах від 14.02.2019р. №54/0-97/6-19 та від 04.03.2019р. №88/0-1333/0/37-19.

Колегією суддів встановлено, що у клопотанні позивача зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, тобто вимоги ч.6 ст.118 Земельного кодексу України щодо таких клопотань позивачем дотримано.

З огляду на зазначене, позивач при зверненні до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва подала всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Щодо посилань апелянта на те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки щодо якої звернулася ОСОБА_1 вже надано іншій особі, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. А відтак, на даному етапі відсутні підстави вважати, що надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою буде порушенням принципу правової визначеності.

Колегія суддів вважає обґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що чинним законодавством не встановлено заборони на отримання одночасно декількома особами дозволу на розроблення проекту землеустрою на одну і ту ж саму земельну ділянку. При цьому, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен діяти в межах повноважень, в порядку та у спосіб, встановлені Конституцією за законами України, тобто, у даному випадку - відповідності до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Більше того, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що земельна ділянка, щодо якої виник спір, збігається із земельною ділянкою, дозвіл щодо розроблення проекту землеустрою щодо якої надано гр. ОСОБА_2 на підставі наказу від 06.09.2018р. №15-5871/13-18-05.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність відмов Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтованою площею 0,06 га, викладених у листах від 14.02.2019р. №54/0-97/6-19 та від 04.03.2019р. №88/0-1333/0/37-19.

Стосовно доводів апелянта про те, що вирішення питання про передачу земельних ділянок у власність громадян належить до дискреційних повноважень Держгеокадастру і при прийнятті оскаржуваного судового рішення про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою суд фактично підмінив орган державної влади, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно приписів ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, визначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Таким чином, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи, що в межах спірних правовідносин неправомірність відмови Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою вже була встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а також враховуючи факт неодноразової відмови листами від 14.02.2019р. №54/0-97/6-19 та від 04.03.2019р. №88/0-1333/0/37-19 з різних підстав, жодна з яких не передбачена чинним законодавством, що свідчить про зловживання відповідачем своїми владними функціями, колегія суддів вважає, що у ГУ Держгеокадастру в Одеській області відсутнє право адміністративного розсуду, відтак належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачів є саме зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку документації із землеустрою для отримання у власність земельної ділянки площею 0.06 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності Овідіопольського району Одеської області, поруч з с. Новодолинське, поруч з ділянкою з кадастровим номером :01:003:1713, для індивідуального садівництва.

Аналогічної правової позиції з цього питання дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постановах від 31.01.2019р. по справі №815/2488/17, від 27.02.2018р. по справі №816/591/15-а, від 11.09.2018р. по справі №825/487/17.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що обраний судом спосіб захисту порушених прав ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що відновлює її порушені права, за захистом яких остання звернулася з даним позовом до суду.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що позивач повинна була звернутися до суду не з позовною заявою, а в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду у справі №420/5753/18.

Судовим рішення у справі №420/5753/18 зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2018р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Головне управління Держгеокадастру в Одеській області формально виконало рішення суду та відмовило позивачу у задоволенні поданого нею клопотання з інших підстав, які викладені у листах від 14.02.2019р. №54/0-97/6-19 та від 04.03.2019р. №88/0-1333/0/37-19, які, на думку колегії суддів, є окремим предметом оскарження в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та скасування рішення суду першої інстанції від 19.06.2019р. немає.

А відтак, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 вересня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук