Справа № 1.380.2019.003767
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003767
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тронки О.В.,

представника позивача Яценка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Личаківська виправна колонія №30» про стягнення грошової компенсації замість речового майна, -

в с т а н о в и в:

23.07.2019 до суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до державної установи "Личаківська виправна колонія №30" , місцезнаходження: 79039, м.Львів, вул. Шевченка, 156, (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію замість предметів речового майна в сумі 10839,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом державної установи «Личаківська виправна колонія №30» від 04.01.2019 № 2/ОС-19 його звільнено з роботи за ст.77 п.1 пп.2 Закону України «Про Національну поліцію» з 04.01.2019. При звільненні державна установа «Личаківська виправна колонія №30» не виплатила позивачу грошову компенсацію за належні йому до видачі предмети речового майна. У зв`язку з цим, позивач подав відповідачу письмове звернення від 18.06.2019 про нарахування і виплату грошової компенсації замість неотриманого речового майна, надання копії довідки про його вартість, а також копію наказу про виплату грошової компенсації згідно довідки. У відповіді від 02.07.2019 № 10/30-4/47В-47о/п державна установа «Личаківська виправна колонія №30» повідомила, що розмір грошової компенсації за належні позивачу до виплати предмети речового майна становить 10839,26 грн; наказ про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна не видавався, у зв`язку з відсутністю фінансування станом на 01.07.2019, виплата грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна в сумі 10839,26 грн не проведена.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій проти задоволення позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що виплата грошової компенсації проводиться за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. Відповідач є бюджетною неприбутковою установою, яка фінансується з бюджету. Будь-яких розпоряджень керівника відповідача як розпорядника бюджетних коштів щодо проведення виплати позивачем грошової компенсації відсутні.

Ухвалою від 29.07.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, заяв про розгляд справи без його участі не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 наказом державної установи «Личаківська виправна колонія №30» по особовому складу від 04.01.2019 № 2/ОС-19 звільнений з роботи за ст.77 п.1 пп.2 Закону України «Про Національну поліцію» з 04.01.2019. Вислуга років на службі прапорщика внутрішньої служби, молодшого інспектора відділу охорони, на день звільнення становила у календарному обчисленні 16 років 05 місяців 08 днів; у пільговому обчисленні 21 рік 05 місяців 00 днів. Строк календарної служби для виплати одноразової грошової допомоги становить 16 років 05 місяців 08 днів.

Позивачу при звільненні належить до виплати грошова компенсація за належні йому до видачі предмети речового майна в розмірі 10839,26 грн, що підтверджується довідкою №47 від 01.07.2019, виданою державною установою «Личаківська виправна колонія №30».

18.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату грошової компенсації замість неотриманого речового майна, надання копії довідки про вартість речового майна, що належить йому до видачі та надання копії наказу про виплату грошової компенсації.

У відповіді на звернення позивача від 02.07.2019 № 10/30-4/47В-47о/п відповідач зазначає, що нарахування грошової компенсації проведено, проте наказ про її виплату не видавався, оскільки відповідно до абз.2 п.22 Порядку забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. Проте, у зв`язку з відсутністю фінансування станом на 01.07.2019 виплату грошової компенсації за належні позивачу до видачі предмети речового права в розмірі 10839,26 грн не проведено.

Таким чином, відповідач визнає необхідність виплати суми грошової компенсації за належні позивачу до видачі предмети речового права в розмірі 10839,26 грн.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Відповідно до ч.1 ст. 23 зазначеного Закону держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів.

В частині 2 ст. 23 вказаного закону передбачено, що умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до ч. 5 ст.23 зазначеного Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 затверджено Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами (далі - Порядок), а також затверджено Норми забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби.

Відповідно до п. 2 Порядку речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Пунктами 8, 9 Порядку визначено, що речове майно особистого користування видається особам із числа персоналу безоплатно за нормами забезпечення №1 - 5, а інвентарне майно - за нормами № 6 - 13.

Право на забезпечення речовим майном за встановленими нормами забезпечення мають: особи рядового і начальницького складу - з дня присвоєння їм відповідних спеціальних звань та/або призначення на посади; курсанти - з дня зарахування їх до списків навчальних закладів; спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами, - з дня призначення на відповідні посади. Видача речового майна в особисте користування проводиться згідно з антропометричними даними (зріст, об`єм грудей, шиї, голови, розмір взуття).

Забезпечення речовим майном осіб із числа персоналу здійснюється в органах і установах, де вони проходять службу або працюють.

Відповідно до п.п. 22, 23 Порядку особам рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію.

Грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 Порядку. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається відповідно до їх закупівельної вартості.

Відповідно до п. 27 Порядку під час звільнення зі служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (п. 60 Порядку).

Як вже встановив суд відповідач надав довідку №47 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, в якій зазначено, що загальна сума грошової компенсації становить 10839,26 грн. Проте, відповідач не здійснює виплату такої компенсації у зв`язку з відсутністю коштів.

В цьому контексті суд зазначає, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.03.2011 у справі «Сук проти України» зазначено, що «держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Відтак, під час чинності законодавчої норми, яка передбачає певні доплати, їх невиплата державними органами на підставі посилання на відсутність бюджетних коштів на такі цілі, є протиправною. Суд не бере до уваги аргумент уряду щодо бюджету, оскільки державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань. Тому остаточна відмова національних органів у праві заявника на цю доплату за період, що розглядається, є свавільною і такою, що не ґрунтується на законі.

Аналогічний висновок Європейський суд з прав людини навів в рішенні від 07.05.2002 р. у справі «Бурдов проти Росії».

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу грошової компенсації за належні йому до видачі предмети речового майна.

Згідно статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

У зв`язку з цим, з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність державної установи «Личаківська виправна колонія №30» щодо невиплати грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Суд відхиляє аргументи відповідача про те, що у відповідності до ч.2 п.22 Порядку грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі, оскільки така норма стосується осіб рядового і начальницького складу (крім курсантів), які працюють на службі, і після перших трьох років служби виявили бажання замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію. Суд звертає увагу на те, що позивач має право на грошову компенсацію, передбачене п.27 Порядку, яке не ставить виплату грошової компенсації в залежність від наявності коштів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошову компенсацію за належні йому до видачі предмети речового майна в розмірі 10839,26 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність державної установи «Личаківська виправна колонія №30» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні йому до видачі предмети речового майна в розмірі 10839,26 грн.

Стягнути з державної установи «Личаківська виправна колонія №30» , місцезнаходження: 79039, м.Львів, вул.Шевченка, 156, на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , грошову компенсацію за належні йому до видачі предмети речового майна в розмірі 10839,26 грн.

Стягнути з державної установи «Личаківська виправна колонія №30» , місцезнаходження: 79039, м.Львів, вул.Шевченка, 156, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене та підписане 09.09.2019.

Суддя А.Г. Гулик