Справа № 644/7467/16-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа №644/7467/16-а

провадження №К/9901/18502/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Берназюка Я.О., Желєзного І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Харкова

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Донець Л.О., суддів Бенедик А.П., Мельникової Л.В.)

у справі №644/7467/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова, в якому просив:

а) визнати протиправним рішення відповідача №20 від 04.07.2016 року щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком;

б) зобов`язати відповідача зарахувати в страховий стаж позивача періоди: навчання з 31.08.1973 року по 04.05.1976 року в Радгосп-технікумі електрифікації та механізації сільського господарства імені г. Агаджаняна; роботи з 10 липня 1978 року по 25 квітня 1980 року на посаді техніка-механіка «Винсовхозу «Бакинский Рабочий» Мардакертского района»; роботи з 25 квітня 1980 року по 6 липня 1992 року, проходження служби у органах внутрішніх справ Нагорно - Карабахської Республіки;

в) зобов`язати відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком у відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за призначенням пенсії.

2. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 у задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову про скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова №20 від 04.07.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському (Індустріальному) районі м. Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за призначенням пенсії.

В цій частині прийнято нову постанову, якою позов задоволено:

скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 04.07.2016 №20 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському (Індустріальному) районі м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за призначенням пенсії - 07.04.2016 року.

В іншій частині постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 по справі № 644/7467/16-а залишено без змін.

4. У поданій касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Харкова із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Харкова із заявою про призначення йому пенсії за віком.

6. Рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Харкова № 20 від 04.07.2016 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із-за відсутності необхідного страхового стажу роботи - 15 років, оскільки він має загальний трудовий стаж роботи 2 роки 11 місяців. Період стажу з 25.04.1980 по 01.01.1992 та з 01.01.1992 по 22.09.1992 відповідачем не враховано, оскільки у зазначений час позивач працював у Нагорно-Карабахській Республіці, яка є непризнаною. Запис в трудовій книжці за період роботи з 10.07.1978 року по квітень 1980 року невиразний та не підлягає для зарахуванню у стаж.

7. Вважаючи зазначені дії та рішення відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, частина записів у трудовій книжці позивача є нерозбірливими, а період з 25.04.1980 по 22.09.1992 неможна зарахувати до стажу позивача, оскільки у зазначений час він працював в Нагорно-Карабахській Республіці, яка не визнана Україною.

9. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем на час подання заяви про призначення пенсії за віком було досягнуто шістдесятирічного віку, він має страховий стаж 16 років 11 місяців, а записи про стаж в його трудовій книжці записані розбірливо.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

10. Відповідач у своїй касаційній скарзі наголошує на аргументах, покладених в основу спірного рішення про відмову призначити позивачу пенсії та перелічених в п. 6 цього судового рішення.

11. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

13. Як встановлено судами попередніх інстанцій підставами для відмови позивачу у призначенні пенсії були дві обставини:

а) запис в трудовій книжці за період роботи з 10.07.1978 року по квітень 1980 року невиразний та не підлягає для зарахуванню у стаж;

б) період стажу з 25.04.1980 по 01.01.1992 та з 01.01.1992 по 22.09.1992 відповідачем не враховано, оскільки у зазначений час позивач працював у Нагорно-Карабахській Республіці, яка є непризнаною (за твердженням Пенсійного органу).

14. Суд першої інстанції, постановляючи рішення, розглянув всі доводи, які були підставою для прийняття Пенсійним органом рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

15. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив:

«колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачем на підтвердження свого трудового стажу надана трудова книжка яка містить необхідні записи про роботу, та не містить неправильні чи неточні записи.»

16. При цьому, судом апеляційної інстанції не надано жодної оцінки доводам відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до стажу позивача періодів його роботи з 25.04.1980 по 01.01.1992 та з 01.01.1992 по 22.09.1992 у Нагорно-Карабахській Республіці з мотивів, що республіка є непризнаною Україною.

17. Відповідно до ст. 159 КАС України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

18. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

19. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

20. На переконання колегії суддів, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам щодо його обґрунтованості, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено ряд обставин, які мають визначальне значення для вирішення даного спору, та не надано жодної оцінки твердженням Пенсійного органу, які були основною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії.

21. Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є передчасним.

22. За змістом ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

23. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

24. Суду апеляційної інстанції при новому розгляді необхідно надати оцінку всім доводам відповідача, зазначеним в п. 6 та 13 даного рішення, та на підставі додатково встановлених фактів прийняти законне та обгрунтоване рішення.

25. Оскільки Верховним судом спір по суті не вирішено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 353 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі міста Харкова задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 у справі №644/7467/16 - скасувати.

3. Справу №644/7467/16 ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний