Справа № 826/15681/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 вересня 2019 року № 826/15681/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс»
доДержавної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс» (далі також - позивач, ТОВ «Гранум Плюс») з позовом до Держаної фіскальної служби України (далі також - відповідач, ДФС України), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №400137/36831677 від 12.12.2017;

- зобов`язати ДФС України провести реєстрацію податкової накладної ТОВ «Гранум Плюс» №5 від 28.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач після направлення засобами електронного зв`язку податкових накладних №5 від 28.07.2017, №6 від 30.07.2017, №7 від 31.07.2017, виписаних на адресу контрагента-покупця сільськогосподарської продукції - ТОВ «Украгроальянс», у перших двох випадках отримав квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних. Позивач стверджує, що з метою реєстрації податкових накладних №5 від 28.07.2017 і №6 від 30.07.2017 ним у встановленому законом порядку були подані повідомлення з усіма необхідними підтверджуючими документами та поясненнями щодо специфіки господарської діяльності Товариства. В результаті Комісією ДФС України прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної №6 від 30.07.2017 та водночас рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 28.07.2017. Вказане рішення №400137/36831677 від 12.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної позивач вважає безпідставним та протиправним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2018 відкрито провадження у справі №826/15681/18 за вказаним позовом ТОВ «Гранум Плюс» та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копія цієї ухвали від 30.10.2018 отримана була отримана уповноваженим представником ДФС України, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №090.

Відповідач у встановлений судом строк своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався та відзив на позовну заяву та жодні додаткові матеріали до суду не подав. Натомість представником відповідача до канцелярії суду було подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з причини пропуску позивачем шестимісячного строку на подання цього позову до суду.

В ході розгляду справи заперечень проти розгляду вказаної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) до суду також не надійшло, з огляду на що, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як свідчать надані позивачем матеріали, 27.07.2017 між ТОВ «Гранум Плюс» (постачальником) і ТОВ «Украгроальянс» (покупцем) був укладений договір поставки №2707/1-ПІІІ, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар - пшеницю, врожаю2017 року, українського походження, а покупець, у свою чергу, - прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором. При цьому, постачальник є виробником товару. Згідно п. 5.1 - 5.2, 6.1, 6.3, 6.4 даного договору сторони визначили, наступні: умови поставки - DAT, 12301, Житомирська обл., смт. Черняхів, вул. Індустріальна, 42, Філія ПАТ «ДПЗКУ» «Черняхівський елеватор» (місце поставки), строк поставки товару - до 4 серпня 2017 року; порядок розрахунку - оплата за товар здійснюється покупцем, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку постачальника. Зокрема, покупець сплачує 80% вартості товару протягом 3-х банківських днів з дати прийняття товару у місці поставки та надання копій наступних документів: видаткової накладної, що оформлена на підставі довіреності покупця на отримання товарно-матеріальних цінностей, рахунку постачальника та копій товарно-транспортних накладних.

Відповідно до специфікації №1 від 27.07.2017 до зазначеного договору поставки, сторонами визначено предмет поставки - пшениця 5-6-го класу, українського походження в обсязі 200 метричних тон (+/- 10%), вартістю 4 375 грн. (з ПДВ) за 1 тонну, всього загальною вартістю 875 000 грн. (в т.ч. ПДВ - 145 833,33 грн.), та строк поставки - до 8 серпня 2017 року.

У тексті позовної заяви представник позивача пояснив, що ТОВ «Гранум Плюс» (основним видом господарської діяльності якого за КВЕД є саме вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур) було виробником обумовленої в договорів поставки №2707/1-ПІІІ від 27.07.2017 сільськогосподарської продукції, для чого ним використовувались орендовані земельні ділянки, власні та орендовані основні засоби (сільськогосподарська техніка), власний кваліфікований штат працівників, а також фізичні особи, які були залучені за цивільно-правовими угодами.

В рамках описаного вище договору поставки ТОВ «Гранум Плюс» здійснило поставки пшениці на адресу ТОВ «Украгроальянс» наступними партіями: 28.07.2017 в обсязі 54,88 тон на суму 240 100 грн. (в т.ч. ПДВ - 40 016,67 грн.), 30.07.2017 - 100,60 тон на суму 440 125 грн. (в т.ч. ПДВ - 73 354,17 грн.), 31.07.2017 - 49,12 тон на суму 214 900 грн. (в т.ч. ПДВ - 35 816,67 грн.). За наслідками відвантаження партій товару ТОВ «Гранум Плюс» склало та підписало з ТОВ «Украгроальянс» видаткові накладні №1 від 28.07.2017, №2 від 30.07.2017 і №3 від 31.07.2017. Також за наслідками здійснених автомобільних перевезень цих вантажів (партій товарів) були оформлені товарно-транспортні накладні №1-П від 28.07.2017, №3-П від 28.07.2017, №4-г від 30.07.2017, №5-г від 30.07.2017, №6-г від 30.07.2017, №7-г від30.07.2017, №8-г від 31.07.2017, №9-г від 31.07.2017.

Оплата за товар проведена ТОВ «Украгроальянс» пізніше, 07.08.2017 згідно платіжного доручення №8202 від 07.08.2017, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Гранум Плюс» безготівкових коштів у сумі 895 125 грн. (в т.ч. ПДВ - 149 187,50 грн.).

На підтвердження наведених вище обставин представник позивача подав до суду копії документів: податкової звітності ТОВ «Гранум Плюс» - податкової декларації з плати за землю (орендної плати) за 2017 рік, податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2017 рік з додатком «Відомості про наявність земельних ділянок» - з роздруківками електронних квитанцій про прийняття такої звітності регіональним органом ДФС; статистичної звітності форм №4-сг - звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року; оборотно-сальдової відомості по субрахунку 104 «Машини тa обладнання» рахунку 10 бухгалтерського обліку (Основні засоби) за 2017 рік; договорів суборенди рухомого майна (тракторів, сівалки, причіпу) з актами приймання-передачі таких об`єктів; договорів поставок, укладених ТОВ «Гранум Плюс» з постачальниками мінеральних добрив і засобів захисту для рослин, та первинної документації до цих договорів; подорожніх листів трактора та вантажного автомобіля; внутрішніх накладних на видачу ТМЦ; актів витрат насіння та садивного матеріалу; актів використання (списання) ТМЦ; цивільно-правових угод про надання послуг; первинних та інших документів по операціях з ТОВ «Украгроальянс» - договору поставки №2707/1-ПІІІ від 27.07.2017, специфікації №1 від 27.07.2017, видаткових накладних №1 від 28.07.2017, №2 від 30.07.2017 і №3 від 31.07.2017, довіреності ТОВ «Украгроальянс» №73 від 27.07.2017 на отримання ТМЦ, товарно-транспортних накладних №1-П від 28.07.2017, №3-П від 28.07.2017, №4-г від 30.07.2017, №5-г від 30.07.2017, №6-г від 30.07.2017, №7-г від30.07.2017, №8-г від 31.07.2017, №9-г від 31.07.2017, роздруківок електронних платіжного доручення №8202 від 07.08.2017 і банківської виписки з рахунку ТОВ «Гранум Плюс» в АТ «Райффайзен Банк Аваль» за період 07.08.2017.

Керуючись приписами п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України (щодо правила «першої події»), ТОВ «Гранум Плюс» виписало ТОВ «Украгроальянс» наступні податкові накладні: №5 від 28.07.2017 на суму 240 100 грн. (в т.ч. ПДВ - 40 016,67 грн.) з номенклатурою товару «пшениця 5-6-го класу врожаю 2017 року» (код згідно з УКТ ЗЕД ); №6 від 30.07.2017 на суму 440 125 грн. (в т.ч. ПДВ - 73 354,17 грн.) з номенклатурою товару «пшениця 5-6-го класу врожаю 2017 року» (код згідно з УКТ ЗЕД ); №7 від 31.07.2017 на суму 214 900 грн. (в т.ч. ПДВ - 35 816,67 грн.) з номенклатурою товару «пшениця 5-6-го класу врожаю 2017 року» (код згідно з УКТ ЗЕД ), які надіслало для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За наслідками надіслання вказаних податкових накладних до ДФС України засобами електронного зв`язку з метою здійснення реєстрації таких в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також - Реєстр), 07.08.2017 та 01.06.2018 ТОВ «Гранум Плюс» отримало електронні квитанції про те, що:

- щодо податкової накладної №5 від 28.07.2017: документ прийнято, проте реєстрацію такого зупинено. В якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної №5 від 28.07.2017 відповідачем зазначено наступну: «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1001…». Платнику було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК;

- щодо податкової накладної №6 від 30.07.2017: податкову накладну зареєстровано на підставі рішення Комісії ДФС №755831/36831677 від 01.06.2018 про реєстрацію податкової накладної №6 від 30.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- щодо податкової накладної №7 від 31.07.2017: документ доставлено до ДФС України та такий прийнято без жодних зауважень.

04.12.2017 ТОВ «Гранум Плюс» направило до ДФС України електронні повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операції по ПН/РК реєстрацію якої/го зупинено - податкової накладної №5 від 28.07.2017, разом з поясненнями та копіями підтверджуючих документів.

За результатами розгляду отриманих документів комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняла рішення №400137/36831677 від 12.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 28.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних. В якості підстави для прийняття такого рішення зазначено наступне: «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Вважаючи таке рішення Комісії ДФС України протиправним та невмотивованим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).

За приписами пп. 14.1.60 п. 14 ст. 14 ПК України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, є Державна фіскальна служба України.

За змістом норм пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми п. 187.1 ст. 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами п. 74.2 ст. 74 ПК України (у редакції чинній до 1 січня 2018 року, тобто на момент зупинення реєстрації податкових накладних позивача), в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (п. 74.3 ст. 74 ПК України).

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Критерії) та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Вичерпний перелік) затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №753/0621 та втратив чинність з 25.05.2018).

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 6 Критеріїв (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 року в отриманих ПН/РК, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у ПН/РК, зареєстрованих з 1 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб`єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті, розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1 пункту 6 Критеріїв та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням ПН/РК, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої ПН/РК зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що ПН/РК відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої НП/РК зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

При цьому, затверджений Вичерпний перелік містить окремі переліки документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, для кожного підпункту пункту 6 Критеріїв.

Згідно з п. 2 Вичерпного переліку письмові пояснення та копії документів, зазначені у ньому, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 №1246 (далі по тексту - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить п. 201.16 ст. 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Згідно з пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Проаналізувавши зміст наявної у матеріалах справи копії роздруківки електронної квитанції від 07.08.2017 щодо зупинення реєстрації податкової накладної ТОВ «Гранум Плюс» №5 від 28.07.2017 суд встановив, що контролюючий орган сформував висновок про відповідність такої податкової накладної позивача критеріям, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567.

Тобто, в даному випадку фіскальним органом у таких квитанціях зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв №567. Між тим, пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію. У свою чергу визначення фіскальним органом у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що наведена в текстах його постанови від 04.12.2018 у справі №821/1173/17, та ухвал від 28.02.2019 у справі №803/920/18, від 01.02.2019 у справі №810/3938/18, від 25.06.2019 у справі №0940/2175/18 щодо відмови у відкритті касаційного провадження. Зокрема, під час перегляду в касаційному порядку аналогічної категорії адміністративної справи Верховний Суд зазначив наступне: можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у розглядуваній квитанцій від 07.08.2017 фіскальним органом, в порушення пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (а саме: п. 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567 (у контексті того, що п. 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Крім того надаючи оцінку змісту наведеному у квитанції формулюванню такого змісту: «виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1001…», суд зазначає, що: по-перше, таке формулювання не відповідає жодному з критеріїв визначених у п. 6 Критеріїв; а по-друге, обставини щодо невідповідності у ТОВ «Гранум Плюс» обсягів придбаних або наявних товару (продукції) перед їх реалізацією покупцю за відповідною номенклатурою відповідачем жодними документальними доказами не підтверджені.

Відповідно до пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» від 29.03.2017 №190 (що діяла до 22.03.2018) встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

З контексту наведених вище норм права можна дійти висновку, що рішення Комісії ДФС України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування», або «надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Проте, як видно з тексту оспорюваного у межах даної справи рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, останнє не містить чіткого визначення підстави для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 28.07.2017. А саме, в цьому рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та, яких саме документів не вистачало для прийняття рішення про реєстрацію зазначеної податкової накладної. Як наслідок таке рішення відповідача не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, що породжує його неоднозначне трактування, та в свою чергу вплинуло на можливість реалізації платником податків (позивачем) права або виконання ним обов`язку з виконання юридичного волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

В ході розгляду даної справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було спростовано жодними документальними доказами твердження позивача про те, що ним на підтвердження реальності господарської операції з контрагентом-покупцем (ТОВ «Укрторгальянс»), були направлені до контролюючого органу пояснення та копії належним чином оформлених документів, достатніх для прийняття позитивного рішення про реєстрації

Таким чином, з огляду на наявність у матеріалах справи передбачених чинним законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій, достовірність яких не була спростована відповідачем та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, а також з урахуванням вище наведених висновків суду, суд вважає, що Комісія ДФС України не мала правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №5 від 28.07.2017. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, за №400137/36831677 від 12.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної ТОВ «Гранум Плюс» №5 від 28.07.2017 є протиправним.

Під час судового розгляду даної справи жодна із сторін не надала суду документальних доказів скасування цього рішення Комісії ДФС України у досудовому порядку, а тому суд приходить до висновку щодо їх чинності.

В силу норм ч. 1 і 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи те, що в ході розгляду даної справи судом встановлено, що права та інтереси позивача були порушенні в результаті прийняття Комісією ДФС України рішення за №400137/36831677 від 12.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної ТОВ «Гранум Плюс», то суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем вимог в частині визнання протиправним та скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо правомірності заявленої позивачем вимоги про зобов`язання ДФС України здійснити реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, то суд зазначає наступне.

За змістом ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки в ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про необхідність скасування рішень Комісії ДФС України про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, то останнє тягне за собою необхідність зобов`язання відповідача вчинити дії з метою відновлення порушених прав позивача.

Положеннями п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (п. 20 Порядку №1246).

Аналогічні положення містяться у п. 28 чинного наразі Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 21.02.2018 №117.

За таких обставин, суд вважає, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог позивача, шляхом зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну №5 від 12.12.2017, датою її отримання, що, водночас, з урахуванням наведеного, не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а є способом відновлення порушеного права позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, що стосується заявленого відповідачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, як такої, що подана позивачем до суду із пропуском шестимісячного строку, то суд не вбачає підстав для задоволення такого клопотання з мотивів його необгрунтованості та подання клопотання поза межами строку, визначеного в ч. 2 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 12.09.2018 №834, ТОВ «Гранум Плюс» під час звернення до суду з вказаними позовом сплатило судовий збір у розмірі 1 841 грн.

Між тим, в силу припису ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII передбачено, що з 1 січня 2018 року було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1 762,00 гривні.

Таким чином, при подані цієї позовної заяви до адміністративного суду позивачем було зайво сплачено судовий збір у сумі 79 грн.

У зв`язку з цим суд вказує про присудження на користь позивача відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у розмірі 1 762 грн.

Що стосується решти сплаченої позивачем при поданні цього позову суми коштів (79 грн.) в оплату судового збору, то питання щодо їх повернення може бути розглянуте судом за наслідками подання позивачем до суду окремої заяви про повернення судового збору, сплаченого у більшому розмірі ніж передбачено законодавством (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс» (, адреса місцезнаходження: 11616, Житомирська обл., Малинський р-н, с. Владівка) до Державної фіскальної служби України (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наступні рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації: №400137/36831677 від 12.12.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 28.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс» () податкову накладну №5 від 28.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її отримання, а саме - 07.08.2017.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранум Плюс» (, адреса місцезнаходження: 11616, Житомирська обл., Малинський р-н, с. Владівка) документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 762 грн. (однієї тисячі семисот шістдесяти двох гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, адреса місцезнаходження: 04655, м. Київ, Львівська площа, 8).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок