Справа № 334/2453/18
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.08.2019
Справа № 334/2453/18
Провадження № 2-а/334/75/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , про зняття арешту та заборони відчуження майна, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2 , про зняття арешту та заборони відчуження майна, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , на яку 04.05.2005 року Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою Запорізького міського нотаріального округу було зроблено запис про обтяження № 15122881 та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 1941864, у зв`язку з тим, що на виконанні Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження № 7966739 з примусового виконання виконавчого листа № 1-155 від 19.03.2002 року, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

В ході проведення виконавчих дій постановою державного виконавця Копан І.Д. від 08.08.2008 року було накладено арешт на все нерухоме майно позивача та оголошено заборону на його відчуження, а постановою від 20.11.2008 року вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та повторно на виконання не було пред`явлено.

У зв`язку з вищевказаним, 03.01.2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з цивільним позовом про зняття арешту, але ухвалою суду від 22.03.2018 року провадження по вказаній справі було закрито, у зав`язку з тим, що позови про зняття арешту з майна, накладеного при виконанні вироку суду, розглядаються у відповідності до вимог ст.287 КАС України.

У зв`язку з тим, що вищевказаний виконавчий лист №1-155 від 19.03.2002 року повторно міг бути пред`явлений до виконання строком до 21.11.2011 року, оскільки відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла на день винесення вказаної постанови), виконавчий лист можна було пред`явити до виконання протягом трьох років з дня набрання вироком законної сили, але пред`явлений не був, ОСОБА_1 вважає, що якщо при закритті виконавчого провадження арешт з майна не було знято, а виконавче провадження знищено, то іншої можливості ніж в судовому порядку зняти арешт в нього немає.

З огляду на вищевказане ОСОБА_1 просив суд зняти арешт з всього нерухомого майна, яке йому належить, накладений постановою державного виконавця № 189099 від 28.11.2002 року.

Ухвалою судді від 27.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 року провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про зняття арешту та заборони відчуження майна було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена, вищевказана ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 року скасована з тих підстав, що вищевказаний позов має розглядатися в адміністративному судочинстві, а справа направлена до Ленінського районного суду м. Запоріжжя для продовження розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового оскарження.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Кодексом адміністративного судочинства України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) визначено предметну юрисдикцію (підсудність) адміністративних справ, яка встановлює правила розмежування юрисдикції між окружними та місцевими загальними адміністративними судами.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Місцевим загальним судам як адміністративним судам предметно підсудні справи, перелік яких визначений частиною 1 статті 20 КАС України. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до змісту ст. 20 КАС України, спір фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності з приводу зняття арешту з майна, накладеного під час виконання вироку суду, предметно не підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, виходячи із приписів статті 20 КАС України, заявлений адміністративний позов, за розмежуванням предметної юрисдикції адміністративних судів, підлягає розгляду Запорізьким окружним адміністративним судом.

Відповідно до частини 6 статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

В зв`язку з тим, що загальними положеннями КАС України не передбачено вирішення питання про повернення позовної заяви позивачу для звернення до належного суду чи передачу справи до належного адміністративного суду у разі встановлення, що справа належить до предметної юрисдикції (підсудності) іншого суду, в даному випадку є необхідним, застосування аналогії закону, а саме застосування пункту 3 частини 1 статті 29 КАС України.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно частини 8 статті 29 КАС України передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Зважаючи на викладене, матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про зняття арешту та заборони відчуження майна підлягають передачі на розгляд за підсудністю до Запорізького окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 20, 29, 294, п.п.15.5 п.1 Розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про зняття арешту та заборони відчуження майна - передати на розгляд Запорізького окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Передачу здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.