Справа № 160/7320/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2019 року Справа № 160/7320/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання протиправними та скасування постанов, -
01.08.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:
- постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нечай Лідії Степанівни від 17.07.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 1624,91 дол.США у виконавчому провадженні №57263063;
- постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нечай Лідії Степанівни від 18.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №59587881.
Ухвалою від 19.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №160/7320/19.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що: у межах виконавчого провадження №57263063 внаслідок примусових заходів виконання рішення відповідачем не було стягнуто коштів, оскільки сума боргу сплачена боржником самостійно, отже, відповідач не має права на стягнення з боржника виконавчого збору у заявленому ним розмірі, у зв`язку із чим, оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню; зауважив, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду; виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюється органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру; законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої державним виконавцем суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої державним виконавцем суми; за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.
Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що: у виконавчому провадженні №57263063 рішення боржником було виконано в період перебування справи на виконанні у відділі (з 28.09.2018 року по 17.07.2019 року), частково сума боргу сплачена 30.05.2019 року; оскільки виконавчий збір було не стягнуто, після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору виділено в окреме виконавче провадження, та відкрито виконавче провадження на підставі такого виконавчого документу; у даному виконавчому провадженні всі дії державного виконавця вчинені у відповідності із вимогами чинного законодавства.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
17.07.2019 року державним виконавцем у межах виконавчого провадження №57263063 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із поданням стягувачем - ПАТ «УкрСиббанк», заяви про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним фактичним виконанням.
Також, 17.07.2019 року державним виконавцем у межах виконавчого провадження №57263063 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 200 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1624,91 дол.США.
Як зазначено у постанові про закінчення виконавчого провадження, виконавчий збір стягнуто частково в сумі 952,18 грн., залишок нестягнутого виконавчого збору складає 1624,91 дол.США, у зв`язку із чим постанову про стягнення виконавчого збору від 17.07.2019 року №57263063 виділено в окреме провадження.
Постановою державного виконавця від 18.07.2019 року №59587881 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №57263063 від 17.07.2019 року, виданої Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1624,91 дол.США.
Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних постанов, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Заходами примусового виконання рішень, за визначенням частини першої статті 10 Закону №1404-VIII, є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно положень статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби (частина перша цієї статті). Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга цієї статті). Державний виконавець постанову про стягнення виконавчого збору виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац перший частини четвертої цієї статті).
Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Частиною 9 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
За правилами пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Приписами статей 40, 42 Закону №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно частини четвертої статті 42 Закону №1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
З аналізу наведених норм слід прийти до висновку, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом лише у тому випадку, якщо відповідне рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Як встановлено судом, виконавчий документ, а саме: виконавчий лист №201/7008/17 від 21.02.2018 року, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС з 28.09.2018 року по 17.07.2019 року.
У межах виконавчого провадження №57263063 з метою примусового виконання рішення державним виконавцем були вжиті наступні заходи: винесено постанову від 22.12.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесено постанову від 22.12.2018 року про арешт коштів боржника, було накладено арешт на грошові кошти на рахунку.
Вказані обставини не заперечуються позивачем та зазначені ним у позовній заяві.
Також, матеріалами справи підтверджено, що позивачем 30.05.2019 року частково сплачено суму заборгованості за виконавчим документом у розмірі 6166 дол.США.
Таким чином, фактично позивач (боржник) розпочала виконання виконавчого документу після 28.09.2018 року - дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також після вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.
При цьому, у даному випадку, закінчення виконавчого провадження на підставі заяви стягувача у зв`язку із фактичним виконанням рішення боржником не відміняє обов`язку державного виконавця щодо стягнення з боржника виконавчого збору у відповідності до вищезазначених положень.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки рішення не було виконано боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Також, суд зазначає про правомірність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, який набрав чинності та підлягає виконанню.
З урахуванням відмови в задоволенні вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, не підлягають також задоволенню вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі такої постанови про стягнення виконавчого збору.
Згідно частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно зі статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати, сплачені позивачем, не стягується за рахунок бюджетних асигнувань з Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.
Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядок, визначений ст.272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядок, встановлений ч. 6 ст.287КАС України.

Суддя В.В. Кальник