Справа № 200/13847/18-а
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2019 року
Київ

справа №200/13847/18-а
адміністративне провадження №К/9901/24821/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №200/13847/18-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, анулювання запису, визнання дій протиправними,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) 06 грудня 2018 року звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2018 року № 1018 «Про результати службового розслідування за фактом втрати бланку суворої звітності»; анулювати запис в його службовій картці щодо накладення дисциплінарного стягнення наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2018 року № 1018 «Про результати службового розслідування за фактом втрати бланку суворої звітності»; визнати протиправними дії відповідача щодо незаконного зменшення премії в частині грошового забезпечення, зобов`язати відповідача скасувати наказ (внести зміни до наказу) командира військової частини НОМЕР_1 «Про преміювання військовослужбовців частини за листопад 2018 року» - в частині невиплати йому як начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 премії за листопад 2018 року в повному обсязі; зобов`язати відповідача провести йому відповідні виплати премії за листопад 2018 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 14.11.2018 № 1018 «Про результати службового розслідування за фактом втрати бланку суворої звітності», що стосується капітана ОСОБА_1 . Анульовано запис в службовій картці ОСОБА_1 щодо накладення дисциплінарного стягнення наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 14.11.2018 № 1018 «Про результати службового розслідування за фактом втрати бланку суворої звітності». Визнано протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо зменшення ОСОБА_1 премії в частині грошового забезпечення на підставі наказу від 14.11.2018 № 1018 «Про результати службового розслідування за фактом втрати бланку суворої звітності». Скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 04.12.2018 № 1069 «Про преміювання військовослужбовців частини за листопад 2018 року» в частині невиплати начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_1 премії за листопад 2018 року в повному обсязі. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) провести відповідну виплату премії начальнику стройової частини капітану ОСОБА_1 за листопад 2018 року. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Водночас, пунктом 2 частини 5 цієї ж норми Кодексу обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Пункт 20 статті 4 КАС України надає визначення терміну адміністративна справа незначної складності як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 17 статті 4, пункт 1 частини 6 статті 12 вказаного Кодексу). До публічної служби належить також і державна служба, в тому числі проходження військової служби (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Як слідує з оскаржуваних судових рішень, позивач обіймав посаду начальником стройової частини відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 . Предметом спору у цій справі є відносини щодо визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Примітка до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» визначає перелік службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Відповідно до Указу Президента України «Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами» від 21 березня 2002 року посада позивача капітан- начальник стройової частини відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 не відноситься до посад, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу.
Отже, позивач не є особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище в розумінні Закону України «Про запобігання корупції».
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 12 КАС України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу справою незначної складності.
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих прав, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у даній справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обгрунтовано.
Враховуючи вищевикладене, за такого правового врегулювання та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №200/13847/18-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, анулювання запису, визнання дій протиправними.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк

О.В. Калашнікова
Судді Верховного Суду