Справа № 200/8437/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 р. Справа№200/8437/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради

про зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про зобов`язання здійснити призначення, нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 18.05.2019 року (з урахуванням уточнень від 03.09.2019 року).

В обґрунтування позову зазначає, що перебуває на обліку відповідача разом із чоловіком ОСОБА_2 як внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території. Адреса реєстрації - селище Олександрівка Мар`їнського району Донецької області, що належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як внутрішньо переміщені особи позивач з чоловіком отримували адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, продовжуючи виплати кожні 6 місяців.

18.05.2019 року позивач з чоловіком знов звернулися до Департаменту з заявою про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, після чого 22.05.2019 року приблизно о 08 год. 45 хв. за адресою нашого проживання прибула інспектор УСЗН та склала акт про те, що ми з чоловіком перебуваємо за адресою реєстрації ВПО.

01.06.2019 року чоловік позивача помер та був похований у м. Мар`їнка на території, підконтрольній українському уряду. З зазначених причин онука позивача, отримавши свідоцтво про смерть, звернулася до відповідача та повідомила про смерть дідуся, написавши при цьому заяву про припинення виплат на його ім`я. Працівником Департаменту онуку повідомили, що за частину травня місяця та за червень 2019 року частина соціальної допомоги померлого буде виплачена, а припинення відбудеться з 01.07.2019 року у відповідності до абз. 8 п. 3 та абз.5 п. 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

Однак, 12.06.2019 року позивач отримала повідомлення від 04.06.2019 року про відмову в призначенні допомоги згідно протоколу засідання районної комісії з питань призначення ВПО № 73 від 28.05.2019 року через наявність інформації в системі «Аркан» стосовно перетинання лінії розмежування позивачем.

З зазначених підстав вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні соціальних виплат незаконними та такими, що порушують її конституційні права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 25 липня 2019 року. Також ухвалою звільнено позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 03 вересня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

03 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду відкладено розгляд справи на 05 вересня 2019 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Відповідачем надано письмовий відзив від 31.07.2019р. (а.с. 43-48). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 18.05.2018р. звернулася до Департаменту з приводу призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на склад сім`ї з двох осіб.

Проте, допомогу не було призначено у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання за місцем реєстрації ВПО згідно з рішенням комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО № 73 від 28.05.2019 року на підставі даних системи «Аркан».

Відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016р. «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення (відновлення) виплат здійснюється за рішенням комісії після складання акту обстеження матеріально-побутових умов заявника.

Така перевірка відносно позивача була проведена та місце її проживання підтверджено, однак на підставі даних системи «Аркан» встановлено, що позивач з чоловіком проживали на тимчасово окупованій території України.

Наголошує, що дії Департаменту не суперечать чинному законодавству, тому просив відмовити в позові ОСОБА_1

Позивач скористався правом та надав відповідь на відзив (а.с. 112-115).

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 11-12). Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить відповідна довідка від 29.05.2018 року № , адреса фактичного місця проживання/перебування позивача: АДРЕСА_2 (а.с. 13). Аналогічна довідка від 29.05.2018 року № є й у чоловіка позивача ОСОБА_2 з тією ж адресою реєстрації ВПО (а.с. 72).

Чоловік позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 07.06.2019 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 24).

18.05.2019 року позивач з її чоловіком звернулися до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради із заявами про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 57-58).

22.05.2019 року за адресою проживання позивача працівником відповідача було складено акт № 34/845 щодо підтвердження їхнього перебування за адресою реєстрації ВПО (а.с. 56).

Рішенням Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 04.06.2019 року позивачу відмовлено в призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання на підставі протоколу комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО № 73 від 28.05.2019 року (а.с. 55).

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови у виплати грошової допомоги, суд виходить з наступного.

Згідно до приписів частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення щомісячної адресної допомоги переміщеним особам визначається Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

За вимогами п.3 Порядку №505 грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї). Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (п. 5 Порядку №505).

Пунктом шостим Порядку №505 передбачені підстави, коли грошова допомога не призначається, а саме: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідно до п.7 Постанови №505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

За приписами п.12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Згідно з рішенням Департаменту соціального захисту населення від 04.06.2019 року підставою для відмови позивачу у призначенні грошової допомоги стало не проживання позивача за фактичним місцем проживання/перебування на підставі даних системи «Аркан».

Проте, суд звертає увагу, що вказана підстава, у відповідності до п. 6 Порядку № 505, не виключає право позивача на отримання адресної допомоги.

Крім того, актом, складеним працівником відповідача від 22.05.2019 року, підтверджено проживання позивача з її чоловіком за адресою їх реєстрації як ВПО.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова позивачу у відновленні виплати щомісячної адресної допомоги з підстав не підтвердження фактичного місце проживання є протиправною.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про зобов`язання здійснити призначення, нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 18.05.2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення».

Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

В абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 04.06.2019 року із зобов`язанням відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплати щомісячної адресної допомоги з дати її звернення до Департаменту - 18.05.2019 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії. Докази понесення позивачем інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки від 29.05.2018р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87500, Доненька область, м. Маріуполь, пр-т. Миру, буд. 70, ) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 18.05.2019 року.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради здійснити ОСОБА_1 призначення, нарахування та виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 18.05.2019 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 09 вересня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова