Справа № 540/379/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/379/19

Категорія: 112010201

Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Місце ухвалення: м. Херсон

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УМВС України в Херсонській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 3 о/с від 29.01.2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС в Херсонській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС в Херсонській області;

- визначити спосіб захисту порушених прав та забезпечити реальне поновлення ОСОБА_1 на роботі із зобов`язанням суб`єкта владних повноважень вчинити конкретні дії по поновленню на роботі та заборонити відповідачу в подальшому звільняти його з даних підстав;

- зобов`язати УМВС України в Херсонській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту постановлення судового рішення;

- зобов`язати УМВС України в Херсонській області компенсувати моральну шкоду у розмірі 70000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 821/2082/17 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, 22.08.2018 року відповідачем було скасовано наказ від 28.08.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 та віртуально поновлено його на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС в Херсонській області. 29 січня 2019 року УМВС України в Херсонській області через скорочення штатів знову звільнило його наказом № 3о/с з органів внутрішніх справ на тих самих підстав, які судами визнавались як незаконні.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Херсонській області № 3 о/с від 29.01.2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС в Херсонській області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС в Херсонській області.

Стягнуто з УМВС в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2018 по 22.04.2019 включно в сумі 11 700,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням УМВС України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що прийняття оспорюваного наказу від 29.01.2019 № 3 о/с про звільнення позивача з ОВС в запас Збройних Сил України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ зумовлено неможливістю використовувати його на службі в УМВС в зв`язку з тим, що з 07.11.2015 року органи міліції припинили здійснення функцій, покладених Законом України "Про міліцію". Зазначений закон втратив чинність, наказом МВС України "Про організаційно - штатні питання" від 06.11.2015 № 1388, скорочені всі штати УМВС, у зв`язку з чим з 07.11.2015 року в УМВС України в Херсонській області відсутні будь-які посади.

У заяві про доповнення до апеляційної скарги, що надійшла до суду 05.07.2019 року, апелянт зазначив, що спір про нарахування стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2018 року по 19.02.2019 року вже вирішено судом у справі за № 540/2520/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що наказом УМВС України в Херсонській області № 30 о/с від 28.08.2016 року майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2018 року справа № 821/2082/16 скасовано рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року про часткове задоволення позовних вимог та прийнято нове рішення, яким задоволено частково позов ОСОБА_1 та вирішено:

- визнати протиправним та скасувати Наказ від 28.08.2016 року № 30 о/с виданий УМВС України в Херсонській області в частині звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС в Херсонській області;

- стягнути з Управління МВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.04.2017 року по 22.03.2018 року включно в сумі 10026, 03 грн, яке визначене з урахуванням сплати податків і зборів.

Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 22.08.2018 року № 6 о/с, на виконання зазначеної постанови апеляційного суду скасовано пункт Наказу УМВС від 28.08.2016 р. № 30 о/с у частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - майора міліції ОСОБА_1 та поновлено його на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС.

29 січня 2019 року УМВС України в Херсонській області видало наказ № 3 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з ОВС в запас Збройних Сил України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вважаючи наказ в частині звільнення з ОВС незаконним ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позов суд першої інстанції вважав, що звільняючи ОСОБА_1 на підставі пункту 64 "г" Положення за скороченням штатів, не запропонувавши йому іншої посади у новоствореному органу поліції, не дослідивши можливість використання останнього на службі в поліції, відповідач допустив порушення вимог діючого законодавства, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на роботі. Стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд вважав, що з урахуванням рішення апеляційної інстанції у справі № 821/2082/17 період розрахунку позивача починається з наступної неврахованої апеляційною інстанцією дати - з 23.03.2018 року.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови проходження служби в органах внутрішніх справ регламентовано Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991р. № 114 (далі-Положення № 114), згідно з пунктом 8 якого дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

Відповідно до пп."г" п.64 Положення №114, покладеного в основу оспорюваного наказу про звільнення позивача зі служби, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

02 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, якій набув чинності з 07.11.2015 року, а пункти 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону набрали чинності з 07.08.2015 року.

Постановою КМУ від 16.09.2015р. №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі УМВС України в Херсонській області, та створено новий орган - Головне управління Національної поліції в Херсонській області.

Наказом МВС України від 06.11.2015р. №1388 "Про організаційно-штатні питання" скорочено всі штатні посади органів МВС України, в тому числі і в Херсонській області.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Пунктом 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII визначено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пунктом 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII встановлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням №114.

Відповідно до п.10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з положеннями частини 3 статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Як свідчать матеріали справи, звільнення ОСОБА_1 відбулось у зв`язку зі скороченням штатів. У той же час, за змістом пп."г" п.64 Положення №114 звільнення у зв`язку зі скороченням штатів допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Слід зазначити, що приписи норм розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII і Положення №114, на які йдеться посилання у оспорюваному наказі, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник відповідного органу прямо зобов`язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Виходячи з нормативного тлумачення частини 1 статті 40, частин 1, 3 статті 49-2 КЗпП України, колегія суддів дійшла висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Судами, у справі № 821/3724/15-а було встановлено, що 27.10.2015 року ОСОБА_1 подавав начальнику УМВС України в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України та 06.11.2015 року подано відповідачу заяву про бажання проходити службу в поліції.

Крім того, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 821/2082/17 встановлено, що УМВС України в Херсонській області не враховані жодні гарантії при звільненні ОСОБА_1 за скороченням штатів, а посилання щодо зазначення у зв`язку з неприйняттям на службу до поліції, не є належним обґрунтування звільненням та виправданням правомірності дій. І цим діям попереднім судом вже надано оцінку.

Зазначені обставини, у відповідності до частини 4 статті 78 КАС України не підлягають повторному доказуванню.

В ході розгляду даної справи УМВС України в Херсонській області не надано доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження служби в поліції та що йому пропонувались будь-які посади в новостворених органах поліції, а також те, що він не може бути прийнятий на службу до поліції, зокрема, через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, звільнивши ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) не запропонувавши йому іншої посади у новоствореному органу поліції, не дослідивши можливість використання останнього на службі в поліції, допустив порушення вимог діючого законодавства, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на роботі. Разом з тим, судом першої інстанції правомірно зазначено що пропонування відповідачем працевлаштування позивача на посади державної служби у Головному територіальному управлінні юстиції у Херсонській області, Територіальному управлінні державної судової адміністрації в Херсонській області, Державної прикордонної служби України, не відносяться до служби в органах внутрішніх справ, такі дії зі сторони відповідача є факультативними, не передбаченими чинним законодавством, але й не забороненими.

З огляду на вищезазначені обставини, висновки суду щодо протиправності наказу УМВС України в Херсонській області № 3 о/с від 29.01.2019р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади є обґрунтованими.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про відсутність можливості використовувати ОСОБА_1 на службі з наступного.

Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, установлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч.1 ст.235, ст.240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Пункт 24 Положення №114 визначає, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків.

За такого правового регулювання, з урахуванням оспорюваного наказу про звільнення та поновлені позивача, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відлік часу змушеного прогулу починається з дати незаконно звільненого працівника на посаді. У даному випадку це дата видачі наказу про звільнення - від 29.01.2019 року.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що 11 червня 2019 року набрало законної сили рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року справа № 540/2520/18, яким УМВС України в Херсонській зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за період з 23.03.2018 року по 19.02.2019 року виходячи із розміру посадового окладу - 900 грн., з відрахуванням обов`язкових платежів.

З огляду на вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що правильним захистом порушеного права буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за період з 29.01.2019 року по 22.04.2019 року з урахуванням виплат здійсненим на виконання рішення суду по вищезазначеної справі № 540/2520/18.

Отже, оскільки судом першої інстанції обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019р. ухвалено з порушенням норм матеріального права в частині воно підлягає зміні.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини в наступній редакції:

"Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській (; 73003, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 січня 2019 року по 22 квітня 2019 року включно, виходячи із розміру посадового окладу - 900 грн., з відрахуванням обов`язкових платежів, з урахуванням раніш виплачених сум.".

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 11 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова