Справа № 743/1480/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/1480/19 Суддя (судді) першої інстанції: Жовток Є.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області до громадянина Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 про продовження строку затримання, -

В С Т А Н О В И В :

Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до суду з позовом до громадянина Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 про продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на шість місяців.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2018 року відповідача примусово видворено за межі України, затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України терміном на 6 місяців. Оскільки відповідач не має документів, які дають право на виїзд з України і документів посвідчуючих його особу, позивач звертався до Чернігівського ПТПІ з проханням заповнити анкету для Посольства Народної Республіки Бангладеш з метою документування відповідача свідоцтвом про повернення в країну походження, проте відповідач від заповнення анкети відмовився з особистих міркувань.

Таким чином, видворити відповідача за межі України наразі не виявляється можливим.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2019 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В обґрунтування своїє позиції суд зазначив, що ним беззаперечно встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивачем після ухвалення останнього за часом судового рішення від 18 лютого 2019 року про продовження строку затримання відповідача не було вжито будь-яких заходів або дій стосовно ідентифікації ОСОБА_1 .

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення ОСОБА_1 , оскільки відсутня співпраця з боку відповідача та останнього не ідентифіковано, бо відповідач відмовився від анкетування та від повторного анкетування.

З урахуванням того, що вказана справа віднесена до категорії термінових адміністративних справ, участь сторін у розгляді справи по суті в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, а також з огляду на те, що заявник не обґрунтував неможливість забезпечення прибуття свого представника в судове засідання та нічим це не підтвердив, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без представників сторін.

Так, оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2018 року уповноваженими особами Васильківського РВ УДМС України в Київській області було винесено постанову про притягнення громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 203 КУпАП за те, що останній порушив правила перебування іноземців в Україні та щодо останнього винесено рішення про примусове повернення останнього за межі території України до 02 квітня 2018 року, з забороною в`їзду в Україну строком на 3 роки;

18 серпня 2018 року під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері у місті Бровари Київської області по вулиці Короленка, 72 на ринку "На Київській" співробітниками Броварського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області був виявлений громадянин Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України без наявних законних підстав та документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений термін, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 203 КУпАП уповноваженими особами Броварського РВ УДМС України в Київській області;

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2018 року було затримано громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусово видворено за межі території України громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2019 року продовжено строк затримання громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18 серпня 2019 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації.

Листом Броварського районного відділу Управління ДМС України в Київській області №3297 від 12 жовтня 2018 року до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України з проханням надати допомогу у виготовленні проїзного документа відповідачу для виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області.

На вказаний лист Міністерством закордонних справ України була надана відповідь листом №71/ВКЗ/16-500-84525 від листопада 2018 року про те, що за інформацією Посольства України в Турецькій Республіці, отриманою від Посольства Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка в цій країні, ідентифікація громадян Шрі-Ланки, затриманих на території України. можлива у разі надсилання безпосередньо до зазначеного диппредставництва заповненої заяви на репатріацію та аффідевіту.

У зв`язку з тим, що існує особливий порядок проведення ідентифікації громадян Шрі-Ланки, зокрема, заповнення заяви безпосередньо відповідачем та надсилання її до диппредставництва, останньому міграційною службою та адміністрацією Чернігівського ПТПІ неодноразово було запропоновано заповнити таку заяву, доведено та роз`яснено наслідки, що настануть у разі відмови від заповнення заяви та співпраці з міграційною службою.

Між тим, згідно Листів Чернігівського ПТПІ № 09-02/1954 від 05 грудня 2018 року та № 09-02/2014 від 18 грудня 2018 року громадянин Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився з особистих міркувань від заповнення заяви на репатріацію та аффідевіту та повторно відмовився з особистих міркувань від заповнення заяви на репатріацію та аффідевіту відповідно.

Відтак, оскільки на час звернення з позовом до суду позивач не отримав інформації про належність відповідача до громадянства Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка, а також відомостей, які ідентифікують його особу, тому звернувся до суду з метою продовження строку затримання відповідача.

Оскільки зазначені вище документи датовані до прийняття судом останнього рішення про продовження строку затримання іноземця в ПТПІ - 18 лютого 2019 року, то суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову через бездіяльність позивача.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п.7 ч.1 статті 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Стаття 9 цього Закону визначає, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 4 статті 30 закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Приписи ч. 11 статті 289 КАС України визначають, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Тобто, існування принаймні однієї з передбачених у ч. 11 статті 289 КАС України умов з урахуванням обставин справи є достатнього підставою для затримання іноземця або продовження строку такого затримання.

Крім того, згідно положень п. п. 1-2 розділу ІV Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженої наказом МВС України від 16 лютого 2015 року №158 (далі - Інструкція №158), у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), у встановленому законодавством порядку.

Частиною 13 статті 289 КАС України передбачено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Крім того, згідно вимог пункту 9 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом МВС від 29 лютого 2016 року № 141 з метою ідентифікації та оформлення проїзних документів ПТПІ може звертатися в установленому законодавством порядку до дипломатичних представництв чи консульських установ держав походження іноземців або осіб без громадянства, а також до органів державної влади, у разі необхідності ідентифікації надсилати анкети встановленого зразка, фотокартки та дактилокарти іноземців та осіб без громадянства із забезпеченням належного захисту їх персональних даних.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою ідентифікації відповідача позивачем 12 жовтня 2018 року листом №3298 направлявся запит до В.о. директора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця ОСОБА_2 щодо надання копій підтверджуючих документів на особу ОСОБА_1 , а саме: копії паспорта, свідоцтва про народження та інших документів, що знаходяться в розпорядженні.

У відповідь на вказаний запит Національний медичний університет імені О.О. Богомольця листом №120/12-2888 від 14 листопада 2018 року відповів, що громадянин Республіки Шрі- Ланка ОСОБА_1 дійсно навчався на підготовчому відділенні Національного медичного університету імені О.О. Богомольця ОСОБА_2 , а згодом був зарахований на навчання на 1 курс. Наведене підтверджується відповідними наказами. До даного листа додано копії документів.

Надалі листом Броварського районного відділу Управління ДМС України в Київській області №4279 від 14 грудня 2018 року Чернігівському ПТПІ направлено бланки заяв на репатріацію та аффідевіту які попередньо були направлені для заповнення з метою ідентифікації громадянина Республіки Шрі- Ланка ОСОБА_1 . До листа долучено копію паспорта, копії свідоцтв про народження.

З наведеного вбачається, що позивачем наразі встановлено особу відповідача, однак з моменту останнього продовження строку затримання іноземця на підставі рішення суду від 18 лютого 2019 року до тепер Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області не вживалося жодних заходів відносно ОСОБА_1 , зокрема, щодо його примусово видворення за межі України.

До матеріалів справи також не додано жодного доказу на підтвердження факту звернення до Посольства громадянської належності відповідача та Департаменту консульської служби України МЗС щодо сприяння у поверненні ОСОБА_1 до країни походження після встановлення його особи.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не було доведено вчинення передбачених Інструкцією всіх необхідних дій, спрямованих на забезпечення видворення іноземця з території України, колегія суддів вважає передчасним висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до пп. «f» п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість твердження Ріпкинського районного суду Чернігівської області про відсутність правових підстав для продовження строку затримання ОСОБА_1 з огляду на невстановлення передбачених ч. 13 статті 289 КАС України умов, з якими процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку затримання іноземця.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у випадках, передбачених пп.2 ч.5 статті 328 КАС України безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку