Справа № 440/367/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 р.Справа № 440/367/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 24.05.19 року по справі № 440/367/19

за позовом Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року позивач, Державне підприємство "Полтавське управління геофізичних робіт", звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 01.08.2018 № 23759-17.

В обґрунтування позовних вимог наполягав на передчасності винесеної податкової вимоги від 01.08.2018 № 23759-17 з підстав неврахування контролюючим органом факту оскарження податкових повідомлень-рішень від 03.10.2017 № та № у касаційній інстанції.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року відмовлено в задоволенні позову Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги повністю.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач зазначав, що Державним підприємством «Полтавське управління геофізичних робіт» направлено скаргу від 17.10.2017 № 05-623 до Державної фіскальної служби України щодо скасування податкових повідомлень-рішень.

Проте, не отримавши відповіді від Державної фіскальної служби України Державне підприємство «Полтавське управління геофізичних робіт» з метою захисту своїх прав і охоронюваних законом інтересів, вирішило оскаржити останні в судовому порядку.

На теперішній час оскарження податкових повідомлень-рішень продовжується у Верховному Суді України (справа № 816/1939/17). Касаційне провадження відкрито ухвалою Верховного суду України від 12.06.2018 року.

Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України визначено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача в якій серед іншого зазначив, що контролюючий орган керується нормативними приписами, визначеними у ст. 59 ПК Укпаїни. а також розділами 2 та 3 наказу Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року № 610 «Про затвердження Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків» (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 р. за № 902/30770) (далі по тексту - Наказ № 610).

Так, в підпункті 59.1 статті 59 ПКУ зазначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсшання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Пунктом 1 розділу 3 Наказу № 610 визначено, що податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ITC) контролюючих органів.

Відповідач також зауважує, що основу спірної податкової вимоги зокрема було включено результат розгляду справи № 816/1939/17, де постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 в справі № 816/1939/17 апеляційну скаргу ДП «ІГУТР» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.10.2017 № , № залишено без задоволення та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 по справі №816/1939/17 залишено без змін.

Згідно з п.1 ст. 325 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Нормативними приписами, визначеними у положенні п. 2 розділу І наказу Мїністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 07.04.2016 № 422 (надалі - Порядок № 422) закріплено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

У разі якщо за результатами адміністративного оскарження нарахована сума податку у повному обсязі підтверджується, та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її поновлення.

У разі якщо за результатами судового оскарження (рішення суду, прийняте по суті) нарахована сума податку у повному обсязі підтверджується, та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо поновлення такої суми.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01.08.2018, враховуючи наявність податкового боргу та на виконання вимог статті 55 ПКУ та п.2.2 розділу II та п.3.1 розділу ІІІ Наказу 610 в автоматичному режимі на підстав даних ІТС контролюючих органів по ДП "ПУГР" сформована податкова вимога №23759-17 на суму податкового боргу 3293213,75 грн /а.с. 11/.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДФС у Полтавській області, діючи відповідно до ст. 20 та 21 ПК України, забезпечуючи виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права, правомірно прийнято вимогу про сплату боргу від 01.08.2018 № 23759-17, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, як цього вимагає ст. 19 Конституції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 ст.14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З огляду на зазначені положення ПК України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент проведення перевірки податковий орган був наділений повноваженнями проведення камеральної перевірки з цього питання.

Відповідно до пп.36.1-36.3 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Умови та порядок формування податкових вимог регулюється ст. 59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) та розділами 2 та 3 наказу Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 "Про затвердження Порядку заправлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків" (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 № 902/30770, далі- наказ № 610).

Так, в підпункті 59.1 ст. 59 ПК України зазначено, що у разі коли у платника податків виник додатковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 14.08.2017 по 07.09.2017 відповідачем проведено документальну планову виїзну документальну перевірку ДП "Полтавське управління геофізичних робіт" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період із 01.01.2014 по 31.12.2016 за результатами якої складено акт від 14.09.2017 № 1209/16-31-14-01-10/00147921 /а.с. 62-65/. Перевіркою встановлено порушення ДП "Полтавське управління геофізичних робіт", зокрема: п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, п. 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 1768136 грн, в тому числі квітень 2015 року в сумі 156667 грн, липень 2015 року в сумі 70000 грн, серпень 2015 року в сумі 226802 грн, вересень 2015 року в сумі 73333 грн, жовтень 2015 року в сумі 424667 грн, січень 2016 в сумі 19615 грн, лютий 2016 року в сумі 183237 грн, березень 2016 року в сумі 134775 грн, квітень 2016 року - 183775 грн, травень 2016 року в сумі 49233 грн, червень 2016 року в сумі 201004 грн, липень 2016 року в сумі 45028 грн; п. 3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів оригіналу платіжного документа (встановленої форми та змісту), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на суму 7319,09 грн.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 03.10.2017: № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6179,09 грн, а також № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 442034,00 грн /а. с. 66-67/.

Позивач не погодився із указаними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв`язку з чим оскаржив їх до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від16.05.2018, у справі № 816/1939/17 адміністративний позов Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" (вул. Заводська, 16, м. Полтава, 36007, ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 03.10.2017 № в частині застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій до Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" в сумі 5885 грн (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень). В іншій частині позовних вимог відмовити. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 88 грн 28 коп. (вісімдесят вісім гривень двадцять вісім копійок) /а.с. 55-59/.

Згідно з п. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Ухвалою Верховного суду від 12.06.2018 відкрито касаційне провадження (К/9901/52659/18) за скаргою Державного підприємства "Полтавського управління геофізичних робіт" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі № 816/1939/17. Відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі № 816/1939/17.

Отже, колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги позивача, стосовно того, що оскільки податкові повідомлення - рішення оскаржені до суду, то сума грошового зобов`язання вважається неузгодженою.

Відповідно до п. 1 наказу № 610 податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Приписами, визначеними у положенні п. 2 розділу І наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів. митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 07.04.2016 № 422 (надалі - Порядок № 422) закріплено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 422 оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку № 422 за даними-оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску ДФС та її територіальними органами формується звітність про нарахування та надходження податків, зборів, єдиного внеску, надходження митних та інших платежів до бюджетів, податковий борг, недоїмку зі сплати єдиного внеску, відшкодування податку на додану вартість, результати контрольно-перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), надміру сплачені податки, збори, єдиний внесок тощо.

Крім того, згідно п 9.2 п. 9 Розділ IV Порядку № 422, в якому закріплено, що на підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники ( операції) щодо її виключення.

За результатами адміністративного або судового оскарження:

при частковому скасуванні сум формується нове повідомлення-рішення на суму, що залишилась;

при збільшенні донарахованої суми формується повідомлення-рішення на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи органів ДФС та виконуються процеси, описані у главі 8 цього розділу).

У разі якщо за результатами адміністративного оскарження нарахована сума податку у повному обсязі підтверджується, та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники ( операції) щодо її поновлення.

У разі якщо за результатами судового оскарження (рішення суду, прийняте по суті) нарахована сума податку у повному обсязі підтверджується, та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо поновлення такої суми.

Пунктом 1 глави 1 розділу ІІ Порядку № 422 визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Отже, аналізуючи положення Порядку № 422 та Податкового кодексу України можна дійти висновку про те, що відомості про нараховані платнику до сплати суми грошових зобов`язань (як ті, що були задекларовані ним самостійно у поданій податковій звітності, так і визначені контролюючим органом за результатами проведених перевірок з питань дотримання податкового законодавства) та стан сплати (погашення) таких грошових зобов`язань відображається в інтегрованій картці платника з відповідного податку.

Відповідно до пп. 60.1.5 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкова повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податкового повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі, у зв`язку з частковим скасуванням податкового повідомлення рішення на сум 5885,00 грн, 22.06.2018 винесено податкове повідомлення рішення № на суму 294,09 грн.

В інтегрованих картках платника податків проведені нарахування грошових зобов`язань враховуючи прийняття вищевказаної постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018: 02.07.2018 по податку на додану вартість в сумі 2210170,00 грн, згідно податковим повідомленням рішенням від 03.10.2017 та 12.07.2018 по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обіг готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 294,09 грн, згідно з податковим повідомленням рішенням в 22.06.2018 № .

Дані грошові зобов`язання не сплачені платником податків установлений час, що позивачем не спростовувалось.

З матеріалів справи слідує, що враховуючи наявність податкового боргу та на виконання вимог статті 59 ПК України, п. 2 розділу ІІ та п. 3.1 розділу ІІІ Наказу 610 в автоматичному режимі на підставі даних П контролюючих органів до ДП "ПУГР" сформовано податкову вимогу № 23759-17 на сум податкового боргу 3293213,75 гривень, з яких основний платіж по податку на додану вартість становить 2208927,10 грн, пеня - 1083992,56 грн та штрафні санкції за порушення про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Таким чином, колегія суддів дослідивши матеріали справи та аналізуючи наведені нормативно - правові акти дійшла висновку, що оскільки податок на додану вартість в сумі 464898,10 грн задекларовано платником податків податковій декларації від 17.07.2018 № , отже відповідно до п.56.11 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ГУ ДФС у Полтавській області, діючи відповідно до ст. 20 та 21 ПК України, забезпечуючи виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права, правомірно прийнято вимогу про сплату боргу від 01.08.2018 № 23759-17, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, як цього вимагає ст. 19 Конституції.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року по справі № 440/367/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року по справі № 440/367/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 10.09.2019 року