Справа № 826/8493/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8493/18 Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.01.2018 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 травня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 травня 2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 24.06.2016 року по 04.09.2017 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 24.06.2016 року по 04.09.2017 року.

В ході перевірки було встановлено, що позивачем порушено, зокрема пункт 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187, пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого не визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 517 708,00 грн., а саме по періодах: вересень 2016 року - 91 472,00 грн., жовтень 2016 року - 149 787,00 грн., листопад 2016 року - 118 898,00 грн., грудень 2016 року - 157 551,00 грн.

Результати перевірки оформлені Актом від 22.12.2017 року № 2748/26-15-42-03-.

25.01.2018 року ГУ ДФС у м. Києві на підставі висновків Акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 647 135,00 грн. (основний платіж - 517 708,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 129 427,00 грн.).

Позивачка, не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до оподатковуваного доходу позивача за 2016 рік належать лише суми комісійної винагороди, отриманої від ТОВ "Київхліб", а грошові кошти, отримані комісіонером (позивачем) від третіх осіб в якості оплати вартості товару та перераховані в подальшому на користь ТОВ "Київхліб" (комітент) на виконання вимог пункту 3.3 розділу 3 договору комісії, є оподатковуваним доходом ТОВ "Київхліб".

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства..

Відповідно до підпункту 20.1.4. п.20.1. ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Податковий кодекс України визначає як обов`язкову, так і добровільну реєстрацію особи платником податку на додану вартість.

Вимоги щодо обов`язкової реєстрації особи платником податку на додану вартість передбачено ст.181 ПК України.

Відповідно до п.181.1. ст.181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

В свою чергу, пунктами 183.1. та 183.2. ст.183 ПК України передбачено, що будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що особа підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, якщо сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню нарахована такій особі за останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень без урахування податку на додану вартість.

Згідно пп. "б" п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п.14.1.191. ст.14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Судом першої інстанції встановлено, що за перевіряємий період відбулися господарські відносини між позивачем (комісіонер) та ТОВ "Київхліб" (комітент), зокрема укладено договір комісії від 01.07.2016 року № 01/07-2016-КЦ, відповідно до умов якого комітент доручає, а комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату здійснити від свого імені та за рахунок комітента за комісійну плату (за договором - винагорода або плата) наступні юридично значимі дії:

- вчиняти правочини щодо продажу продукції, що належить комітенту та визначена відповідно до умов цього Договору (за договором - товар), фізичним та/або юридичним особам в роздріб або оптом за вибором комісіонера;

- оформляти і підписувати інші необхідні для здійснення продажу документи в інтересах комітента, а також діяти в інтересах комітента перед третіми особами з питань продажу товару, в тому числі, але не обмежуючись цим, здійснювати дії з підготовки та укладення від свого імені, але за рахунок комітента, відповідних договорів з третіми особами (за договором - покупці) щодо продажу (реалізації) товару комітента та передача за цими договорами зазначеного товару покупцям;

- зберігати товар комітента в належному стані у спеціально відведеному та обладнаному для такого зберігання місці, в температурному режимі та умовах, належних для відповідного виду (типу) товару, зазначених на упаковці товару або інших документах;

- вживати заходи щодо просування товару на ринку споживчих товарів (на підставі окремої вимоги/запиту комітента);

- надавати оперативну звітність та аналітичну інформацію щодо стану реалізації товару (за запитом комітента);

- вчиняти інші дії, пов`язані з вищевказаними операціями, якщо комісіонеру необхідно для належного виконання доручень комітента за цим Договором.

Умовами вказаного договору передбачено, що право власності на товар належить комітенту та переходить від комітента до покупців з моменту їх продажу (реалізації) комісіонером.

На підтвердження фактичного виконання вказаного договору позивачем надано: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2016 року № 1 на суму 45 220,14 грн.; від 31.07.2016 року № 2 на суму 15 929,62 грн.; від 31.08.2016 № 3 на суму 43 295,23 грн.; від 31.08.2016 № 4 на суму 15 186,89 грн.; від 30.09.2016 № 5 на суму 43 982,78 грн.; від 30.09.2016 № 6 на суму 15 834,81 грн.; від 31.10.2016 № 7 на суму 47 889,18 грн.; від 31.10.2016 № 8 на суму 15 834,81 грн.; від 30.11.2016 № 9 на суму 44 128,52 грн.; від 30.11.2016 № 10 на суму 15 577,83 грн.

Загальний розмір комісійної винагороди за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2016 року, зазначеної в перелічених актах, становить 302 879,81 грн. (45 220,14 грн. + 15 929,62 грн. + 43 295,23 грн. + 15 186,89 грн. + 43 982,78 грн. + 15 834,81 грн. + 47 889,18 грн. + 15 834,81 грн. + 44 128,52 грн. + 15 577,83 грн.).

Отримана комісійна винагорода була відображена позивачем в якості оподатковуваного доходу у поданій звітності за 2016 рік (звітна податкова декларація про майновий стан та доходи від 07.02.2017 року № , з урахуванням уточнюючої від 07.04.2017 року № ), що не заперечується відповідачем та прийнята останнім.

Водночас, в Акті перевірки та апеляційній скарзі відповідач зазначив, що крім отриманої комісійної винагороди позивач мав включити до оподатковуваного доходу сплачену третіми особами вартість товарів у розмірі 3 519 000,00 грн., послуги щодо продажу яких надавались позивачем ТОВ "Київхліб" за договором комісії.

Вказані висновки колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Тобто, комісіонер зобов`язується вчиняти угоди від свого імені.

Незважаючи на це, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (ст. 1018 Цивільного кодексу України).

Таким чином, під час комісії не відбувається передача права власності від комітента до комісіонера - комітент хоча і не бере участі в угоді з реалізації майна, проте він весь час залишається власником цього майна або відповідних грошових коштів.

На відміну від договорів поставки та договорів купівлі-продажу за договором комісії право власності на товари, що реалізуються третім особам до комісіонера не переходить, продавцем товарів є саме комітент, а комісіонер на підставі укладеного з продавцем товарів відповідного договору після виконання доручення отримує від комітента винагороду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки право власності на товар до позивача не переходило, що передбачено також умовами договору від 01.07.2016 року № 01/07-2016-КЦ, позивачка продавцем вказаного товару не була, а лише надавала послуги зі сприяння його продажу, отримані нею грошові кошти від третіх осіб в якості оплати вартості товару та перераховані в подальшому на користь ТОВ "Київхліб" (комітент) на виконання вимог пункту 3.3 розділу 3 договору комісії, є оподатковуваним доходом саме ТОВ "Київхліб", а не позивачки.

Оскільки загальний розмір отриманої комісійної винагороди за 2016 рік позивачки становить 302879,81 грн. та не перевищує 1 000 000 гривень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у позивача обов`язку зареєструватись платником податку на додану вартість з подальшим нарахуванням та сплатою податкових зобов`язань із вказаного податку.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, правомірності прийнятого ним рішення, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04.09.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев