Справа № 813/2143/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7039/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Шинкар Т.І., Гудима Л.Я.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року (суддя Карп`як О.О., час ухвалення 16:03 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 19.06.2019р.),

в адміністративній справі №813/2143/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області,

про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 18 січня 2018 року №35-О «Про поновлення на роботі».

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано наказ ГУ ДФС у Львівській області від 18.01.2018 року № 35-О «Про поновлення на роботі» в частині п.2,3,4. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 14.06.2019 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року по справі № 813/2342/16 Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято наказ від 18 січня 2018 року № 35-О. Зазначає апелянт, що зміст цього наказу від 18.01.2018 року № 35-О «Про поновлення на роботі» повністю відповідає резолютивній частині постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 року та Інструкції з діловодства у Державній фіскальній службі України. Вказує апелянт, що відповідачем неодноразово було скеровано листи на адресу позивача, якими запрошувалося прибути в Управління по роботі з персоналом з трудовою книжкою для забезпечення виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 року по справі № 813/2342/16. Крім того, апелянт зазначає, що оскільки позивачем на момент звернення з позовом не надано трудової книжки для внесення запису про поновлення на попередній роботі, табелювання та нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , не проводиться та немає підстав вважати, що суб`єктом владних повноважень порушуються його права, свободи або законні інтереси. Апелянт також вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушених прав, і останній повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 14.06.2019р. і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 14.06.2019 року без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року в справі №813/2342/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29.06.2016 року №253-о Про звільнення. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області з 30 червня 2016р.. Стягнуто з Головного управління ДФС у Львівській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 52589,84 грн. з урахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 7733,80 грн. звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі №813/2342/16 без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 вересня 2017 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року без змін.

На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року по справі № 813/2342/16 відповідачем Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято наказ від 18 січня 2018 року №35-О «Про поновлення на посаді», у відповідності до частини 2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 №58.

Із змісту цього Наказу №35-О від 18.01.2018 року видно, що ним вирішено такі питання: 1) скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29 червня 2016 року №253-0 «Про звільнення»; 2) поновлено ОСОБА_1 з 30 червня 2016 року на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області; 3) визначено внести відповідний запис в трудову книжку ОСОБА_1 після її надання; 4) визначено табелювання та нарахування заробітної плати ОСОБА_1 проводити з дня запису до його трудової книжки (а.с. 41 Т.1).

Не погодившись із вказаним вище Наказом №35-О від 18.01.2018 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вказаний Наказ в частині пунктів 2, 3, 4 являється протиправним, оскільки не спрямований на реальне виконання рішення суду, а має лише формальний характер, цим Наказом неправомірно поновлено позивача на службі поза штатом бюджетної установи та без окладу, цей Наказ не забезпечує ефективне відновлення порушених прав позивача.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із змісту наведених правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів враховує, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі №813/2342/16 набрала законної сили і є обов`язковою до виконання.

Цією постановою суду від 12.01.2017 року визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29.06.2016 року №253-О «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області з 30 червня 2016р.. Постанову суду в частині поновлення позивача на посаді звернуто до негайного виконання.

На виконання вказаної постанови Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №813/2342/16 від 12.01.2017 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішнього аудиту ГУ ДФС у Львівській області.

Тобто, відповідач ГУ ДФС у Львівській області для виконання вказаного вище судового рішення від 12.01.2017 року щодо поновлення позивача ОСОБА_1 на посаді зобов`язаний вжити негайних заходів для виконання цього судового рішення.

Відповідно до ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як уже було вказаного судом вище, спірний Наказ №35-О від 18 січня 2018 року «Про поновлення на посаді» було видано відповідачем ГУ ДФС у Львівській області на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року по справі №813/2342/16, відповідно до вимог ч.2 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року.

Згідно цього Наказу №35-О від 18.01.2018 року: 1) скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29 червня 2016 року №253-О «Про звільнення»; 2) поновлено ОСОБА_1 з 30 червня 2016 року на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області; 3) визначено внести відповідний запис в трудову книжку ОСОБА_1 після її надання; 4) визначено табелювання та нарахування заробітної плати ОСОБА_1 проводити з дня запису до його трудової книжки.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що вказаний вище (оскаржений) Наказ №35-О від 18.01.2018 року повністю відповідає змісту резолютивної частини постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 року в справі №813/2342/16, та вимогам чинного законодавства.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що тривале (в період із 12.01.2017 року по 18.01.2018 року) невиконання відповідачем судового рішення в частині поновлення позивача на посаді, не може бути підставою для визнання протиправним і скасування спірного Наказу №35-О від 18.01.2018 року «Про поновлення на посаді».

У процесі виконанні судового рішення та при виданні наказу про поновлення позивача на посаді відповідач не вирішує питань про те чи слід поновляти позивача на посаді, на якій саме посаді і з якого числа, оскільки ці питання були вирішені постановою суду від 12.01.2017 року, яка є обов`язковою до виконання.

Наказ про поновлення на посаді спрямований саме на виконання судового рішення про поновлення особи на посаді та являється необхідною (обов`язковою) передумовою для подальшого фактичного допуску цієї особи до роботи (до виконання посадових обов`язків).

Таким чином, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що спірний Наказ №35-О від 18.01.2018 року «Про поновлення на посаді» не спрямований на реальне виконання рішення суду, а має лише формальний характер.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що незазначення в цьому Наказі розміру посадового окладу позивача не є підставою для його скасування, оскільки це питання може бути вирішено в процесі виконання цього Наказу.

При цьому, у змісті вказаного Наказу №35-О від 18.01.2018 року немає приписів про те, що позивача поновлено на службі поза штатом ГУ ДФС у Львівській області, а зазначена конкретна посада на якій поновлено позивача «на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області».

Питання ж наявності чи відсутності у структурі ГУ ДФС у Львівській області цієї посади не впливає на обов`язок ГУ ДФС у Львівській області (відповідача) видати наказ про поновлення позивача на посаді, на виконання судового рішення, та забезпечити реальне виконання цього Наказу про поновлення на посаді, із подальшим фактичним допуском особи до роботи.

Таким чином, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що спірним Наказом №35-О від 18.01.2018 року неправомірно поновлено позивача на службі поза штатом бюджетної установи і що цей Наказ порушує законні права та інтереси позивача.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що із змісту даного адміністративного позову та матеріалів справи видно, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем (органом ДФС) існують правовідносини з приводу виконання вказаного вище судового рішення від 12.01.2017 року, зокрема, в частині правомірності наказу від 18.01.2018 року №35-О про поновлення ОСОБА_1 на посаді. Сторони по справі спорять з приводу повного виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі №813/2342/16.

Фактичний зміст розглядуваних правовідносин полягає у контролі за виконанням вказаного вище судового рішення від 12.01.2017 року, на які поширюються приписи статей 382, 383 КАС України.

Так, статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зміст такої заяви, порядок її подання і судового розгляду визначені частинами 2-6 ст.383 КАС України.

Отже, в разі протиправності, на думку позивача, вчинених відповідачем суб`єктом владних повноважень, рішень, дій чи бездіяльності на виконання рішення адміністративного суду, до адміністративного суду можна подавати відповідну заяву.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції від 14.06.2019 року та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з врахуванням помилковості обґрунтувань висновків суду першої інстанції щодо усіх позовних вимог, апеляційну скаргу слід задоволити повністю і оскаржене в апеляційному порядку рішення суду від 14.06.2019 року слід скасувати вцілому.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задоволити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року в адміністративній справі №813/2143/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом строку визначеного статтею 329 КАС України (тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення).

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
Т. І. Шинкар
Повний текст постанови складено 06.09.2019 року