Справа № 360/4040/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року справа №360/4040/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Сіваченка І.В., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №360/4040/18 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.) за позовом приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Офісу великих платників податків ДФС, Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення узгодженої суми бюджетного відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.44-45 т.2) просив:

-визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС та ГУ ДФС в Луганській області, яка полягає у несвоєчасному наданні органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету та несвоєчасному внесенні в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування жовтня 2015 року в розмірі 9639026,00 грн, листопада 2015 року - 4946280,00 грн та грудня 2015 року - 16490862,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області узгоджені суми бюджетного відшкодування за деклараціями жовтня 2015 року в розмірі 9639026,00 грн, листопада 2015 року - 4946280,00 грн, та грудня 2015 року - 16490862,00 грн, а разом в сумі 31076168 грн на користь позивача.

В обґрунтування позову зазначив, що позивачем було подано відповідні декларації з ПДВ за жовтень-грудень 2015 року, в додатку 4 до яких заявлені до бюджетного відшкодування вищевказані суми.

Задекларовані суми бюджетного відшкодування з ПДВ підтверджено шляхом проведення камеральних перевірок.

Однак, в подальшому на підставі наказу Офісу великих платників податків ДФС №1692 від 07.08.2017 було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку з питань достовірності декларування сум відємного значення податку на додану вартість податкових періодів червня-грудня 2015 року, січня-грудня 2016 року та лютого 2017 року, за результатами якої 31.08.2017 року прийняті податкові повідомлення-рішення: про збільшення суми податкового зобовязання зі сплати ПДВ разом зі штрафною санкцією в сумі 1117553,75 грн; про зменшення суми бюджетного відшкодування в сумі 94660488,00 грн і з розрахунком до сплати штрафної фінансової санкції в розмірі 47330244,00грн; про зменшення розміру відємного значення в сумі 215476642,00 грн.

Наказ Офісу ВПП ДФС від 07.08.2017 №1692 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки оскаржено до суду, за наслідками розгляду справи наказ скасовано. Рішення суду набрало законної сили.

Також, позивачем оскаржено у судовому порядку прийняті за наслідками перевірки податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017, які також судовим рішенням скасовані.

Проте, офіс ВПП ДФС своєчасно не вніс заявлену позивачем до відшкодування суму ПДВ до відповідних Реєстрів, не вніс інформацію щодо її попереднього визнання за даними камеральних перевірок, про фактичне завершення процедур адміністративного і судового оскарження.

Зазначеними діями відповідач порушує права платника податку, не даючи змоги на автоматичне бюджетне відшкодування.

Починаючи з 15.11.2018 сума бюджетного відшкодування жовтня, листопада і грудня 2015 відображена лише у інтегрованій картці платника як заборгованість бюджету, а отже є визнаною (узгодженою) контролюючим органом сумою, але не підтвердженою відповідними записами в Реєстрі про завершення процедури її узгодження.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПрАТ « Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за період: жовтень 2015 року в сумі 9639026 грн; листопад 2015 року - 4946280 грн та грудень 2015 року - 16490862 грн, всього 31 076 168 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач офіс великих платників податків ДФС звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

На виконання наказу ДФС України від 26.09.2017 №632 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік» із змінами та доповненнями, внесеними наказом ДФС України від 29.12.2017 №884, позивач не відповідає критеріям великих платників податків та підлягає переведенню на обслуговування до контролюючого органу за місцезнаходженням. 05.01.2018 ПРАТ «ЛИНІК» передано для подальшого обліку та обслуговування до ГУ ДФС у Луганській області.

Наказом Міністерства фінансів України №1158 від 09.12.2011 «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» визначено механізм передачі платника податків від одного контролюючого органу до іншого, а саме відповідно до п.10.14 Наказу №1158 після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням, платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування до закінчення процедур судового оскарження сум грошових зобов`язань та інших справ адміністративного судочинства, крім випадків заміни такого контролюючого органу (як сторони або третьої особи в адміністративній справі) іншим контролюючим органом.

Відповідно до пункту 10.15 Наказу №1158 контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) передає облікову справу платника податків та інші документи щодо адміністрування податків, зборів контролюючому органу за основним місцем обліку.

Відповідно до пункту 10.22 Наказу №1158, якщо відповідно до критеріїв, визначених підпунктом 14.1.24 пункту 14.1 статті 14 розділу І, та згідно з пунктом 64.7 статті 64 глави 6 розділу II Податкового кодексу України в установленому порядку платника податків включено/не включено до Реєстру великих платників податків на наступний рік, внаслідок чого змінюється основне місце обліку платника податків, контролюючі органи здійснюють переведення такого платника податків до/з контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків.

Абзацом другим підпункту 2 пункту 10.22. Наказу №1158 передбачено, що контролюючий орган за попереднім місцем обліку платника податків, включеного / невключеного до Реєстру великих платників податків, здійснює передачу облікової справи платника податків до контролюючого органу за новим місцем обліку у 10-денний строк з дня взяття на облік за новим місцем обліку.

На виконання вищезазначеного Офісом ВПП ДФС 05.01.2018 передані матеріали облікової справи платника податків ПРАТ «ЛИНІК» для обслуговування до контролюючого органу за місцезнаходженням, а саме до ГУ ДФС Луганської області.

Відповідно до п.1 ч.1 Розділу II Наказу №422 від 07.04.2016 року, органу ДФС, в якому перебуває платник за основним місцем обліку (в даному випадку ГУ ДФС у Луганській області), надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за основним місцем обліку в режимі перегляду (у даному випадку Офіс великих платників ДФС).

Таким чином, Офіс ВПП ДФС не є контролюючим органом, уповноваженим на внесення змін до ІКП ПрАТ «ЛИНІК».

Відповідно до витягу з ЄДР місцем обліку (контролюючим органом) ПрАТ «ЛИНІК» є ГУ ДФС у Луганській області.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» зареєстровано в якості юридичної особи (), місцезнаходження: 93113, Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Свердлова, буд.371, офіс 1-А. На час розгляду справи перебуває на обліку в ДПІ у м.Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області (т.1 а.с.130-133).

Позивач є платником податку на додану вартість.

19.11.2015 року позивачем подано податкову декларацію з ПДВ (реєстраційний № від 19.11.2015) податкового періоду жовтня 2015 року, де в рядку 23.1 заявлено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 9639026 грн. Разом із податковою декларацією позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунок суми бюджетного відшкодування (т.1 а.с.25-37).

Також, 16.12.2015 року позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2015 року (реєстраційний № від 16.12.2015), де заявлено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 4946280 грн та подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунок суми бюджетного відшкодування (т.1 а.с.37-50).

19.01.2016 року позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року (реєстраційний № від 19.01.2016), де заявлено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у розмірі 16490862 грн із поданням заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунок суми бюджетного відшкодування (т.1 а.с.51-59).

Задекларовані позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ за вказані періоди підтверджені шляхом проведення камеральних перевірок СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Луганську Міжрегіонального ГУ ДФС.

02.03.2016 року ПрАТ «ЛИНІК» звернулося на адресу СДПІ з обслуговування великих платників у м.Луганську з листом про надання інформації стосовно результатів камеральних перевірок декларацій з ПДВ жовтня, листопада та грудня 2015 року, нана який позивача повідомлено про відсутність порушень у ході проведення камеральних перевірок позивачем за вересень, жовтень та листопад 2015 року (т.1 а.с.60-61).

11.05.2016 ПрАТ «ЛИНІК» звернулось до СДПІ з обслуговування великих платників у м.Луганську із запитом щодо термінів повернення узгодженої суми бюджетного відшкодування, на що отримало відповідь, в якому зазначено про сумнівність раніше узгодженої суми, внаслідок чого контролюючому органу потрібен час для додаткової перевірки (т.1 а.с.65-67).

За розпорядженням Офісу ВПП ДФС від 08.09.2016 №47-р позивач переведений на обслуговування до Запорізького управління Офісу ВПП ДФС.

На запит позивача від 18.01.2017 щодо термінів та порядку повернення узгодженої суми бюджетного відшкодування, отримано лист Офісу ВПП ДФС від 21.02.2017, яким повідомлено ПРАТ «ЛИНІК» про необхідність проведення документальної перевірки (т.1 а.с.68-73).

На підставі наказу Офісу ВПП ДФС №1692 від 07.08.2017 проведено позапланову невиїзну документальну перевіркупозивача з питань достовірності декларування сум відємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис грн податкових періодів червня-грудня 2015 року, січня-грудня 2016 року та лютого 2017 року (одночасно 20 податкових періодів).

За наслідками перевірки контролюючим органом 31.08.2017 прийняті податкові повідомлення-рішення:

-№ форми «Р» про збільшення суми податкового зобовязання зі сплати ПДВ разом зі штрафною санкцією в сумі 1117553,75 грн,

-№ форми «В-1» про зменшення суми бюджетного відшкодування в сумі 94660488,00 грн і з розрахунком до сплати штрафної фінансової санкції в розмірі 47330244,00грн,

-№ форми «В-4» про зменшення розміру відємного значення в сумі 215 476 642,00 грн (т.1 а.с.79-80, т.2 а.с.122)

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 у справі № 812/1215/17, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 1692 від 07.08.2017 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки з питань достовірності декларування сум відємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. податкових періодів червня грудня 2015 року, січня грудня 2016 року та лютого 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 812/1215/17 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018.

Таким чином, судове рішення, яким скасовано наказ № 1692 від 07.08.2017 на проведення перевірки ПРАТ «ЛИНІК», набрало законної сили.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі №812/1463/18 визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017 № та № (т.1 а.с.81-84).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 апеляційну скаргу Офісу великих платників ДФС на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі №812/1463/18 повернуто заявникові (т.1 а.с.85-86).

Отже судове рішення, яким скасовано податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017 № та №, набрали законної сили, отже, сума бюджетного відшкодування ПДВ ПРАТ «ЛИНІК» за період з жовтня по грудень 2015 в загальному розмірі 31076168 грн підтверджена та відповідно є узгодженою контролюючим органом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що обовязок надання висновку відповідно до чинного на той час податкового законодавства із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету після реорганізації СДПІ з обслуговування великих платників у м.Луганську МГУ ДФС було покладено на Офіс ВПП ДФС, який в свою чергу не склав та не подав такий висновок до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів щодо позивача, чим допустив протиправну бездіяльність.

З урахуванням ефективного способу захисту порушених прав позивача суд першої інстанції стягнув з Державного бюджету України на користь ПрАТ «ЛИНІК» заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ за період з жовтня по грудень 2015 року в сумі 31076168 грн.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другоїстатті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

На підставі пункту 200.8 статті200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Згідно пункту 200.10 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

На підставі пункту 200.11 статті 200 ПК України контролюючий орган має право провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок відємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу, за період до 1 січня 2016 року.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобовязаний протягом пяти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

На підстааі пункту 6 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМУ від 17.01.2011 №39 (далі Порядок №39), чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України, підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом:

- трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість;

- п`яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість (пункт 9 Порядку №39).

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України (дія якого з 1 липня 2015 року в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок була призупинена на підставі пункту 37підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу) якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин Податковим Кодексом України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, - цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.

Як свідчать матеріали справи, СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Луганську за наслідками проведених камеральних перевірок не надавались висновки із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню ПрАТ «ЛИНІК» з бюджету за спірний період (жовтень-грудень 2015 року) (т.1 а.с.63-64).

З 16.09.2016 позивач перебував на обліку в Запорізькому управлінні Офісу ВПП ДФС, яким була проведена позапланова документальна перевірка ПРАТ «ЛИНІК податкових періодів червня-грудня 2015 року, за наслідками якої прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.08.2018 № та №, скасовані судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Тобто, заявлена позивачем сума ПДВ, що підлягає відшкодуванню за період з жовтня по грудень 2015 року в загальному розмірі 31076168 грн підтверджена та відповідно є узгодженою контролюючим органом.

До 16.09.2016 ПрАТ «ЛИНІК» перебувало на обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального ГУ ДФС.

З метою реалізації постанови КМУ від 30.03.2016 №247 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» та наказу ДФС України від 26.04.2016 №377 «Про реорганізацію територіальних органів ДФС з обслуговування великих платників податків» СДПІ з обслуговування великих платників у м.Луганську МГУ ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДФС.

Відповідно до Положення про Офіс великих платників податків ДФС, затвердженого наказом ДФС від 14.06.2018 №374, Офіс великих платників є правонаступником усіх прав та обовязків Міжрегіонального головного управління Міндоходів, зокрема СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС.

Отже, обовязок щодо надання висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету після реорганізації СДПІ з обслуговування великих платників у м.Луганську МГУ ДФС було покладено саме на Офіс великих платників податків ДФС.

Крім цього, з 16.09.2016 по 31.12.2017 ПрАТ «ЛИНІК» як платник податків перебував на обліку в Запорізькому управлінні Офісу ВПП ДФС, який в свою чергу не склав та не подав висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів відносно позивача, чим допустив протиправну бездіяльність.

Невиконання податковим органом обовязку щодо надання висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, спричинило порушення права позивача на отримання з бюджету суми відшкодування з ПДВ

У звязку із змінами до Податкового кодексу України, внесеними Законом України від 21.12.2016 №1797-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», з 01.01.2017 змінився порядок бюджетного відшкодування податку на додану вартість, відповідно надання податковим органом висновку органу державної казначейської служби скасовано.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою КМУ від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

На підставі підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент розгляду справи) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів,здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 200.13 статті 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Зазначені норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМУ від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення`ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Заяви ПрАТ ЛИНІК про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість були включені до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (т.2 а.с. 48-49).

Разом з тим, чинним законодавством не передбачений механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру.

За таких обставин, із врахуванням права ПрАТ «ЛИНІК» на бюджетне відшкодування ПДВ за період з жовтня по грудень 2015 року у розмірі 31076168 грн, а також відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий спосіб захисту порушеного права як визнання протиправною бездіяльності Офісу ВПП ДФС та ГУ ДФС в Луганській області щодо несвоєчасного подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету та щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування, - не призведе до ефективного відновлення права платника податків.

Тому суд погоджується, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є саме стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ за період з жовтня по грудень 2015 року в сумі 31076168 грн.

Відповідно до частини першої статті1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, не відшкодованого платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету сум ПДВ, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, суд вважає правильним висновок, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь товариства узгодженої суми бюджетного відшкодування за деклараціями жовтня 2015 року в розмірі 9639026,00 грн, листопада 2015 року - 4946280,00 грн, грудня 2015 року - 16490862,00 грн, всього в загальній сумі 31076168 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15.

Суд вважає неприйнятними доводи апелянта щодо відсутності з його боку протиправної бездіяльності, оскільки матеріалами справи підтверджено, що порушення права позивача на своєчасне бюджетне відшкодування узгодженої суми ПДВ відбулося саме в зв`язку з протиправною бездіяльністю Офісу ВПП ДФС.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №360/4040/18 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі №360/4040/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 10 вересня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Сіваченко

Л.В. Ястребова