Справа № 308/6233/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8662/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання Дроздовській Ю.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2019 року (суддя Іванов А.П., ухвалене в м. Ужгороді, повний текст складено 07.04.2019р.) у справі № 308/6233/19 за адміністративним позовом Військової частини № НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2019 року Військова частина № НОМЕР_1 звернулась в суд з позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в якому просила затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2019 року позов задоволено.

Вирішено затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. Рішення суду звернуте до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржив відповідач з підстав неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що його затримання суперечить ст. 29 Конституції України, згідно з якою кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Наголошує, що він не вчинив жодного криманільного чи адміністративного правопорушення на території України. Тому вважає, що суд затримав його безпідставно.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, явки уповноважених представників не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, о 12 год. 00 хв. 31.05.2019 року на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі, який 30.05.2019 року незаконно перетнув державний кордон у складі групи осіб із України в Словацьку Республіку в районі 140 прикордонного знаку на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки. При цьому, документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.

Пізніше, цього ж дня, відповідача згідно з протоколом про адміністративне затримання було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Також відносно громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

Однак виконати таке рішення відповідач не в змозі, оскільки у нього відсутні документи, що надають право на перетин державного кордону.

Таким чином, як встановлено судом, документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, а також документ, що дає право на виїзд з України, у громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відсутні, в зв`язку з чим його неможливо ідентифікувати та забезпечити примусове видворення за межі України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно з ч. 3 ст. 9 вищезазначеного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Приписи ч. 1 ст. 26 цього Закону визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 вищезазначеного Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

З системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що підставами для затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України іноземця або особи без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Як зазначено вище, у громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відсутні документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, а також документ, що дає право на виїзд з України.

Крім того, відповідач незаконно перетнув державний кордон України, був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки та переданий Українській стороні в порядку процедури реадмісії.

Враховуючи наведені вище обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем доведено необхідність затримання відповідача, оскільки необхідно ідентифікувати його особу та забезпечити видворення за межі України, а тому наявні правові підстави для затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Доводив апелянта про те, що на час розгляду справи відсутні рішення судів про притягнення його до кримінальної чи адміністративної відповідальності, зокрема, за порушення вимог законодавства щодо перетину державного кордону, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки описаними вище обставинами та наданими позивачем письмовими доказами достовірно встановлено факт порушення ним перетинання державного кордону України та відсутність документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, а також документ, що дає право на виїзд з України, що є обов`язковими та достатніми підставами для затримання іноземця чи особи без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Отже, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 червня 2019 року у справі № 308/6233/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 06.09.2019 року