Справа № 520/2246/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 р. Справа № 520/2246/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Синюшко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019, суддя Сагайдак В.В., майдан Свободи 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 21.05.19 по справі № 520/2246/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів,поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області ( далі - відповідач, ГУ НП в Харківській обл) в якому просив визнати противоправним та скасувати наказ ГУ НП в Харківській обл. №66 від 29.01.2019 та наказ ГУ НП в Харківській обл. № 42 о/с від 05.02.2019 про звільнення ОСОБА_1 , поновити його на посаді оперуповноваженого ВКП Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській обл.; зобов`язати ГУНП в Харківської обл. нарахувати та виплатити усі види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначені на день звільнення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погодившись з даним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне дослідження всіх обставин по справі, необґрунтованість та незаконність, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 та ухвалити постанову якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що 05.02.2019 його було повідомлено та вручено копію наказу про застосування дисциплінарного стягнення від 29.01.2019 №66 в якому за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у систематичних допущеннях порушень службової дисципліни, а саме допущеннях запізнень на роботу, не виконання вимог безпосереднього керівництва, порушенні вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580) та вимог п.1, 7, 8 п.1 розділу І наказу МВС України від 09..11.2016 №1179, звільнено зі служби в поліції. Зазначені дії ГУ НП в Харківській обл. вважає незаконними, безпідставними і такими, що порушують його права. На думку апелянта, обставини, які викладені у Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни від 23.01.2019 не підтверджуються ніякими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 перебував на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській обл. з 23.02.2018 р.

29.12.2018 до сектору кадрового забезпечення Холодногірського ВП надійшов рапорт заступника начальника ВКП Холодногірського ВП майора поліції Бойка О.П. про те, що 29.12.2018 року о 09.00 проводилася оперативна нарада за участю працівників відділу кримінальної поліції Холодногірського ВП ГУНП в Харківській обл., на яку із запізненням на 20 хвилин прибув оперуповноважений ВКП лейтенант поліції ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Оперуповноваженому ВКП Холодногірського ВП лейтенанту поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній категорично відмовився, без пояснень вийшов з актового залу та залишив відділ поліції. Протягом робочого часу 29.12.2018 року на службу не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідав (а.с.40).

У зв`язку з відмовою від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння складено акт від 29.12.2018 р.(а.с.50).

Наказом №266 від 29.12.2018 р. призначено службове розслідування за викладеним фактом відносно лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області(а.с.38-39).

За результатами проведеного розслідування складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни лейтенантом поліції ОСОБА_1 від 23.01.2019 р.(а.с.32-37).

Наказом від 29.01.2019 №66 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у систематичних допущеннях порушень службової дисципліни, тобто допущення запізнень на роботу, не виконання вимог безпосереднього керівника, порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580та вимог п.п. 1, 7, 8 п. розділу II наказу МВС України від 09.11.2016 року №1179, оперуповноваженого ВКП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с.9).

На підставі наказу №66 від 29.01.2019 начальником управління прийнято наказ від 05.02.2019 р. №42 о/с, яким згідно з Законом №580 за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області звільнено зі служби в поліції(а.с.96).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції та зазначає.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580.

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (ч.1 ст. 1 Закону №580).

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1, 2 ст. 19 Закону №580 передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Правовою підставою для звільнення позивача став п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580, згідно якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Як слідує із наказу №66 до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби до позивача застосовано у зв*язку з систематичним порушенням службової дисципліни, тобто допущення запізнень на роботу, не виконання вимог безпосереднього керівника, порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580та вимог п.п. 1, 7, 8 п. розділу II наказу МВС України від 09.11.2016 року №1179.

Відповідно до положень Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково.

Як факт систематичного порушення службової дисципліни ОСОБА_1 відповідачем зазначається у висновку систематичне запізнення на роботу, запізнення на службу у складі слідчої оперативної групи, самовільне залишення місця служби на тривалий час. Даний факт за твердженням відповідача, підтверджується рапортами майора поліції Бойка О.П . від 01.10.2018, 27.10.2018 та 27.11.2018. Проте жодних доказів наявності рішень керівника про накладення на позивача дисциплінарних стягнень за допущені порушення відповідачем не надано та під час судового розгляду не встановлено.

Щодо невиконання службової дисципліни ОСОБА_1 в частині не заведення жодної справи оперативного обліку, не виконання оперативно-розшукової діяльності для пошуку і фіксації фактичних даних про вчинення злочинів, не здійснення заходів з виявлення і припинення кримінальних правопорушень, тяжких, особливо тяжких та резонансних злочинів, не забезпечення оперативного супроводу кримінальних проваджень, не вжиття заходів щодо розкриття кримінальних правопорушень загально кримінальної спрямованості, незаконних заволодінь транспортних засобі та крадіжок з автомобілів, розшуку осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання визначеного законом, не встановлення осіб, причетних до скоєння злочинів та систематичне ігнорування виконання вимог керівництва поліції та ГУ НП в Харківській обл. колегія суддів зазначає.

На підтвердження вище зазначених порушень позивача, відповідачем не надано та під час судового розгляду не встановлено жодного конкретного факту порушення службової дисципліни ОСОБА_1 в зазначених вище напрямках діяльності та які саме вимоги керівництва поліції та ГУ НП в Харківській обл. не були виконані останнім.

Крім того, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги виявлені факти у жовтні, листопаді 2018 року порушення службової дисципліни ОСОБА_1 з урахуванням положень ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Також не знайшло свого підтвердження факт порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , щодо невиконання вимог безпосереднього керівника.

Щодо факту самовільного залишення робочого місця, відмови в проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп*яніння лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів службового розслідування 29.12.2018, на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп*яніння та залишення робочого місця, був складений акт від 29.12.2018 (а.с.50).

Із пояснень позивача слідує, що він знаходився в хворобливому стані, наслідком чого стало знаходження його на лікарняному у період з 29.12.2018 по 07.01.2019 та з 08.01.2018 по 10.01.2018 з діагнозом - загальне захворювання.

Під час службового розслідування, хоч і встановлений факт знаходження на лікарняному позивача, проте не відповідачем не зазначено жодної підстави не взяття до уваги даного факту при визначенні виду дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Перевіряючи рішення суб*єкта владних повноважень на відповідність вимогам ч.2 ст. 2 КАС України та враховуючи вище зазначені обставини і правові норми, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних наказів, оскільки не знайшли свого підтвердження факти систематичного порушення ОСОБА_1 службової дисципліни. Відповідачем не обґрунтовано в чому саме такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби буде сприяти вихованню поліцейського для безумовного дотримання службової дисципліни та запобіганню вчиненню нових дисциплінарних поступків.

Відповідно до витягу з наказу начальника ГУ НП в Харківській обл. 05.02.2019 №42 о/с ОСОБА_1 звільнено з 05.02.2019, тобто останнім днем служби є 05.02.2019.

Таким чином, в силу вимог ст. 235 КЗпП України, позивач підлягає поновленню на службі в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській обл. з 06.02.2019.

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судова колегія звертає увагу на таке.

Нормами ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до п. 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз. 3 п. 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 постанови пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається з довідки ГУНП в Харківській обл. від 03.04.2019 №575 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_4 складає 14 864,15 грн, а середньодення - 479,49 грн. ( а.с. 102).

Враховуючи дату звільнення позивача та дату винесення даного судового рішення, середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню за період з 06.02.2019 по 02.09.2019 ( 6 місяців 25 днів).

Сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу складає 101 172,15 грн (6 м. х14 864,15 грн. + 25 дн. х 479,49 грн).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, в той час як доводи апеляційної скарги позивача щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на зазначені вище аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року по справі № 520/2246/19 скасувати .

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Харківській області № 66 від 29 січня 2019 року про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Харківській області № 42 о/с від 05 лютого 2019 року про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Холодногірського відділу поліції ГУ НПЕ в Харківській області з 06 лютого 2019 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць 5, ) грошове забезпечення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) в сумі 101 172, 15 грн. (сто одна тисяча сто сімдесят дві гривні), з відрахуванням обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 09.09.2019