Справа № 826/13602/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2019 року № 826/13602/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

третя особа Державна фіскальна служба України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «САТЕР» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України, в якому просить скасувати податкові-повідомлення рішення від 05.06.2018р. № та № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2018р. відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення. Так, позивач зазначив, що відповідачем самостійно було змінено напрямок перерахування грошових коштів до бюджету в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, зазначивши, що акт перевірки та винесене на підставі нього податкове повідомлення рішення прийняте у повній відповідності до чинного законодавства України.

Третя особа - Державна фіскальна служба України - правом на надання суду письмових пояснень не скористалась.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.02.2019р. та від 28.05.2019р. з метою всебічного з`ясування обставин справи було витребувано від сторін додаткові докази.

Учасниками справи були надані витребувані судом документи.

Дослідивши обставини справи, всебічно та повно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управління ДФС у м. Києві на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75, в порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку дотримання вимог законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР».

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 15.05.2018 №5554/26-15-12-13-20 (далі - Акт).

Зазначеним актом перевірки було встановлено порушення ПрАТ «Акціонерна компанія «САТЕР» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість (таблиця 1) визначених п. 57.1. ст. 57 ПК України.

05 червня 2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі зазначеного Акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивача зобов`язано сплатити штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 20 % у сумі 508 057,41 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 2 540 287,05 грн., за платежем: податок на додану вартість;

- № , яким позивача зобов`язано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 10 % у сумі 3 595,82 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання у розмірі 35 958,2 грн., за платежем: податок на додану вартість.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Порядок справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено приписами Податкового кодексу України (далі - ПК України)

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.4 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

За приписами пунктів 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Пунктами 38.1 ст. 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

В свою чергу, відповідно до п. 14.1.39 ст 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. п. 14.1.156, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності з абз. 1 та абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до положень пункту 203.2 цієї статті, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з п. 131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, насамперед зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. При повному погашенні суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, зараховуються у рахунок погашення штрафів, і лише в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

За приписами п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що при проведенні камеральної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість становлено факти порушення Позивачем граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань за квітень - листопад 2017 року, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 511 653,23 грн.

Як встановлено судом, кошти, що були сплачені ПрАТ «АК «САТЕР» у період серпень 2016 - червень 2017 років в рахунок погашення податкових зобов`язань по деклараціях з ПДВ, зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Внаслідок чого, кошти , що сплачувались вподальшому, зокрема за квітень - листопад 2017 року, зараховувалися в рахунок погашення раніше утвореного податкового боргу.

Так, відповідно до даних інформаційних ресурсів ДФС України та інтегрованої картки платника ПрАТ «АК «САТЕР» (код бюджетної класифікації 14010100), станом на 31.12.2015р. за позивачем обліковувалась переплата у сумі 421,95 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

В той же час, відповідно до даних інформаційних ресурсів ДФС України та інтегрованої картки платника ПрАТ «АК «САТЕР» (код бюджетної класифікації 14010100), станом на 01.01.2017р. сума податкового боргу позивача податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становила 1 059 357,24 грн.

Відповідно до даних інформаційних ресурсів ДФС України та інтегрованої картки платника ПрАТ «АК «САТЕР» (код бюджетної класифікації 14010100), станом на 31.12.2017р. сума податкового боргу позивача податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становила 1 054 107,65 грн.

Позивачем до матеріалів справи були подані податкові декларації з ПДВ за квітень-листопад 2017 року, а також уточнюючи розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, та докази сплати відповідних грошових коштів на рахунок системи електронного адміністрування податку на додану вартість, зокрема платіжні доручення, банківські виписки.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно змінено напрямок перерахування грошових коштів до бюджету в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, оскільки згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюється виключно за рішенням суду.

Згідно пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, згідно з нормами ПК України, чинними на момент проведення перевірки, переметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, можуть бути і інші питання, зокрема, своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

Разом із тим, відповідно до п.2001.5 ст.200 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому, перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Відповідно до п.п. 20, 25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2014 року №569, для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету.

Сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

При цьому, згідно п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2017р. у справі № 826/12036/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2018р., адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Сатер» кошти платника податків з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 3 013 104,21 грн., з них податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1 364 914,96 грн., податок на прибуток приватних підприємств - 1 648 189,25 грн.

Як встановлено судом у вказаній справі, «у ПАТ «АК «Сатер» заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та податку на прибуток виникла ще з листопада 2016 року, яка дійсно частково погашалась, проте не сплачена в повному обсязі. На кінець 2016 року сума заборгованості з ПДВ становила 1 313 431,26 грн., на кінець липня 2017 року - сума заборгованості становить - 1 364 914,96 грн. Сума заборгованості з податку на прибуток на кінець липня 2017 року склала 1 648 189,25 грн.

Враховуючи те, що грошові зобов`язання згідно податкових декларацій, податкових повідомлень-рішень, які в судовому порядку не скасовані та набули статусу узгоджених, однак не сплачені в повному обсязі у встановлений строк, суд приходить до висновку про визнання таких податкових зобов`язань податковим боргом.».

Таким чином, кошти, сплачені Позивачем в рахунок погашення податкових зобов`язань по деклараціях з ПДВ за квітень-листопад 2017 рок, правомірно зараховувалися податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2017р. у справі № 826/12036/17.

Отже, на день винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 05.06.2018р. № та № існувало судове рішення про стягнення коштів з позивача, тому самостійне використання контролюючим органом коштів, що знаходились в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ, що призвело до визначення прострочення сплати податкових зобов`язань по поданим податковим деклараціям та донарахування штрафних санкцій згідно п.126.1 ст.126 ПК України, є обґрунтованим та правомірним.

З урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що кошти на рахунку в СЕА не могли бути джерелом погашення податкового боргу.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій