Справа № 280/4482/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 р.Справа № 280/4482/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року по справі № 280/4482/18

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного бюджету штрафні санкції у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок за наступними реквізитами: р/р 8003, код платежу 21081100, МФО 899998, одержувач УК в Олександрівському районі м. Запоріжжя, .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем у законодавчо встановлені строки не сплачено штрафні санкції у розмірі 8500,00 грн., а відтак позивач змушений звернутись до суду із даним позовом з метою стягнення такої заборгованості у судовому порядку.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2018 р. справа передана за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року по справі № 280/4482/18 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що головними спеціалістами відділу ринкового та метрологічного нагляду управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області 31.05.2018 року на підставі наказу Головного управління від 29.05.2018 № 96 та направлення від 29.05.2018 № 96 проведено планову перевірку додержання вимог законодавства у сфері здійснення державного ринкового нагляду, а саме перевірку характеристик продукції (дитячі іграшки/дитячий одяг та взуття) ФОП ОСОБА_1 у магазині (відділ у ТЦ Марина), який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, буд. 47.

Результати перевірки ФОП ОСОБА_1 оформлено актом перевірки характеристик продукції № 000096 від 31.05.2018 року.

Перевірка проводилася в присутності продавця, тобто уповноваженої особи, а також посадовими особами позивача запрошено ще одну уповноважену особу, яка повинна була надати документи, визначені п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України Про ринковий нагляд.

Під час перевірки спеціалістами органу державного нагляду було виявлено порушення - реалізація продукції дитяче взуття кросівки дівочі демісезонні, ТМ ХВВ, виробник невідомий, дата виробництва невідома, розмір 29, колір рожевий, вартість 179,00 грн., та кеди дівочі демісезонні, ТМ ESSIA, артикул (модель) ВS 0208, розмір 30, колір фіолетовий, виробник невідомий, дата виробництва невідома, вартість 133,00 грн., на якому, їх пакуванні, маркуванні відсутня інформація про складові взуття та про матеріал, з якого виготовлені основні складові взуття, що є порушенням вимог п.п. 8, 9, 12, 13, 14 Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу, затвердженого постановою КМУ від 09.06.2011 №632. При цьому, під час перевірки на вимогу органу державного ринкового нагляду відповідач (уповноважена особа відповідача) не надав документи на поставку, які дають змогу ідентифікувати суб`єкта господарювання, який поставив відповідну продукцію, що було зафіксовано в акті перевірки характеристик продукції.

Продавець відповідача від підпису та отримання акту відмовився, у зв`язку з чим позивачем цей акт разом із повідомленням про розгляд матеріалів перевірки направлено ФОП ОСОБА_1 . засобами поштового зв`язку та отримано останнім 19.06.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2018 до Головного управління від представника ОСОБА_1 надійшли зауваження до акту перевірки характеристик продукції від 31.05.2018 року № 000095 та копія накладної № АН-038068 від 15.05.2018. Зі змісту зауважень до акту перевірки представником ОСОБА_1 зазначено, що на теперішній час ФОП ОСОБА_1 не має можливості підтвердити факт офіційного придбання цієї продукції у зв`язку з тим, що на руках має тільки ксерокопію накладної, яка підтверджує факт придбання вищевказаного товару у офіційного суб`єкта господарювання.

Також, судом першої інстанції встановлено, що 16.07.2018 Головним управлінням листом за вих. № 11-05-16/4429 Щодо направлення документів та розгляду матеріалів перевірки повторно направлено акт перевірки характеристик продукції, направлення, фото-фіксацію продукції, та запропоновано прибути відповідачу та його представнику до Головного управління на 27.07.2018 року о 10-00 год. для розгляду матеріалів перевірки.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, у посадових осіб позивача під час ознайомлення з наданою представником ОСОБА_1 копією накладної № АН-038068 від 15.05.2018 року виник сумнів в автентичності цього документа, та у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України Про ринковий нагляд головний спеціаліст відділу ринкового та метрологічного нагляду управління захисту споживачів Головного управління звернувся до ТОВ Арсенал-Центр для отримання інформації про торговельно-комерційні операції з ФОП ОСОБА_1 .

На адресу Головного управління 18.07.2018 року надійшов лист-повідомлення від ТОВ Арсенал-Центр, тобто особи, яка є постачальником продукції, що перевірялась ОРН, згідно наданої копії накладної, яким повідомлено, що будь-яких торговельно-комерційних операцій між Донецькою філією ТОВ Арсенал-Центр та ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не проводилося та ніякої продукції на його адресу не поставлялося, у зв`язку з тим, що до початку АТО Донецька філія підприємства проводила діяльність на території м. Донецька з гнуття металевих виробів, а в період початку АТО філія піддана розкраденню виробничих потужностей, документів, печаток, бланків та іншого, про що підприємство неодноразово зверталось до правоохоронних органів.

З огляду на отриману інформацію посадові особи позивача дійшли висновку, що надані представником ОСОБА_1 документи, тобто копія накладної, не спростували наявність порушень, виявлених органом державного ринкового нагляду під час перевірки.

У зв`язку з цим, 27.07.2018 року складено протокол № 000085 про виявлені порушення вимог ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та ст. 15 Закону України Про загальну безпечність нехарчової продукції, а також рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.07.2018 року № 000188, відповідно до якого установлено строк до 27.08.2018 року для вжиття заходів щодо приведення продукції, яка знаходиться на ринку у відповідність із встановленими вимогами; рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.07.2018 року № 000189, відповідно до якого до 27.08.2018 року тимчасово заборонено надання продукції на ринку.

Також матеріали справи свідчать, що позивачем цього ж дня в приміщенні Головного управління відбувся розгляд справи про застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій, передбачених статтею 44 Закону України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції. Однак, ні відповідач, ні його представник на розгляд матеріалів перевірки не з`явились.

За результатами розгляду матеріалів справи начальником Головного управління прийнято рішення у формі постанови № 000068 про накладення штрафних санкцій, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції, якою до відповідача за введення в обіг дитячого взуття кросівки дівочі демісезонні, ТМ ХВВ, виробник невідомий, дата виробництва невідома, розмір 29, колір рожевий, вартість 179,00 грн., та кеди дівочі демісезонні, ТМ ESSIA, артикул (модель) ВS 0208, розмір 30, колір фіолетовий, виробник невідомий, дата виробництва невідома, вартість 133,00 грн., яке не відповідає встановленим вимогам Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 № 632, а саме жодна напівпара з пари взуття без маркування, відсутня інформація про складові взуття та про матеріал, з якого виготовлені основні складові взуття, що зазначено у п.п. 1, 2 акту перевірки характеристик продукції від 31.05.2018 № 000096, застосовано штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. та зобов`язано сплатити штраф в установленому порядку у 15-денний строк після отримання цієї постанови.

З наявних в матеріалах справи копій вбачається, що позивачем надіслано поштою на адресу ФОП ОСОБА_1 рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, постанову про накладення штрафних санкцій та протокол, однак конверт із вказаними документами повернувся до відповідача із відміткою за закінченням строку зберігання.

Враховуючи те, що сума штрафних санкцій ОСОБА_1 у добровільному порядку сплачена не була, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не надано доказів сплати у встановленому законодавством порядку визначеного позивачем штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V.

Державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (ст. 1 вищезазначеного Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний , ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Дія Закону про ринковий нагляд поширюється на відносини щодо здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами (вимоги щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами), крім видів продукції, зазначених у цьому Законі.

Частиною першою ст. 22 Закону про ринковий нагляд визначені види заходів державного ринкового нагляду, а саме: перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що визначення понять «державний ринковий нагляд» та «державний нагляд (контроль)» не є тотожними. Таким чином, вимоги положень Закону України «Про державний , ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» застосовуються при здійсненні заходів ринкового нагляду в межах законодавства про державний ринковий нагляд.

Згідно ст. 20 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» ринковий нагляд здійснюється відповідно до секторальних планів ринкового нагляду, які щорічно затверджуються органами ринкового нагляду відповідно до сфер їх відповідальності. Секторальний план ринкового нагляду охоплює види продукції відповідно до сфер відповідальності органів ринкового нагляду та визначає належність цих видів продукції до певного ступеня ризику.

Загальний порядок проведення перевірок характеристик продукції визначено Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Так, відповідно до вимог ч. 1 - 4 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», передбачено, що під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції. При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції. Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Згідно пп. 22 п. 6 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 12.04.2017 № 209, Головне управління має право складати в установлених законом випадках протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення і приймати за результатами розгляду рішення про накладення штрафів та застосування інших санкцій, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку. Рішення про накладення штрафу в справах про порушення, передбачені цією статтею, може бути оскаржено відповідно до цього Закону.

Невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених у статті 29 цього Закону, - у розмірі від тисячі п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі від трьохсот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (п. 2 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»)

Судовим розглядом встановлено, що підставою для звернення позивача до суду першої інстанції із вимогою про стягнення штрафних санкцій було невиконання відповідачем у добровільному порядку рішення № 000068 від 27.07.2018 р., яким ці штрафні санкції було застосовано.

Вказане рішення було, зокрема, предметом оскарження в межах справи № 0840/3563/18 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанови та рішень та за результатами розгляду справи рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.11.2018 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вказане рішення залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, постанова відповідача про застосування щодо позивача штрафних санкцій є законною і підлягає виконанню. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплатив до бюджету накладений на нього штраф, що і зумовило звернення до суду.

Враховуючи те, що рішення контролюючого органу, відповідно до яких на відповідача було накладено штрафні санкції є чинними, правомірність їх прийняття підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Доводи апелянта з приводу порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки та процедури застосування штрафних санкцій є безпідставними, оскільки правова оцінка обґрунтованості дій та рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області вже надавалася в межах розгляду справи 0840/3563/18. Інші доводи апелянта на правомірність висновків суду першої інстанції не впливають.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року по справі № 280/4482/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року по справі № 280/4482/18 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 року по справі № 280/4482/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 09.09.2019 року