Справа № 804/5587/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2019 року Справа № 804/5587/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЗелецького Р.Р.
представника позивача представника відповідача Цмокаленко О.С. Сігалової М.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод №3» до Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод №3» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод №3» залишено без розгляду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2018р. ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19.10.2018р. скасовано, справу № 804/5587/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод №3» до Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень направлено до суду першої інстанції для нового розгляду.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Хлібзавод №3» не погоджується з винесеними Дніпродзержинською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони винесені податковим органом на підставі протиправних та необґрунтованих висновків, викладених у акті перевірки від 29.04.2015 року. Позивач зауважує, що факт здійснення господарської діяльності підтверджується наданими перевіряючим первинними документами та змінами, які відбулися в структурі активів та зобов`язань підприємства, а саме: збільшення зобов`язань перед контрагентами за отримані послуги. ТОВ «Хлібзавод №3» включило в податковий кредит також маркетингові послуги, тому що вони, на думку позивача, безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю підприємства, економічно обґрунтовані та факт надання цих послуг підтверджується всіма необхідними первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, документи мають всі обов`язкові реквізити. Також, позивач вважає, що витрати на оплату послуг, наданих його контрагентами відносно саме тих товарів, які продаються підприємством, безпосередньо пов`язані з його господарською діяльністю, а суми податку на додану вартість підтверджені податковими накладними, сплачені у складі вартості таких послуг та правомірно віднесені підприємством до складу податкового кредиту відповідно до ПК України.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому свою позицію обґрунтовував тим, що перевірка проведена правомірно, виявлені перевіркою порушення податкового законодавства встановлені вірно, позивачем документально не підтверджено забезпечення доступу до об`єктів та документації замовника конкретних посадових осіб контрагентів для виконання таких елементів маркетингових послуг, як визначення динаміки продажу продукції, визначення залишків, визначення об`ємів продажу. Відсутнє документальне підтвердження проведення польового анкетування; онлайн опитувань, тощо. В звітах визначено лише результат наданих послуг в «сухих» цифрах, але не надано жодного документу, який би міг підтвердити, яким чином подібний результат досягався, а також якими конкретно та якою численністю робітників контрагентів-виконавців цих послуг, з актів виконаних робіт також зазначену інформацію «простежити» неможливо. З урахуванням усіх обставин, податкове повідомлення-рішення винесене відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримав, просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Основним видами діяльності підприємства позивача є виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання. За період, який перевірявся, ТОВ Хлібзавод № 3 здійснювало виробництво хліба та хлібобулочних виробів.
Судом встановлено, що у період з 11.03.2015 по 07.04.2015, на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України, Наказу від 26.02.2015р. та плану-графіку, посадовими особами відповідача, проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Хлібзавод № 3» з питань дотримання вимог податкового за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., за результатами якої складено, Акт перевірки №1088/13/04-03-2-02-08/34984708 від 29.04.2015р.
Згідно висновків вказаного Акту, документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ТОВ «Хлібзавод №3»:
- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134. п.138.2, п.138.4, п.п.138.8.1 п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, ТОВ «Хлібзавод №3» занижено податок на прибуток на загальну суму 511342грн., в тому числі: 2014 рік - 511342грн.;
- п.176.2 ст.176, пп.168.1.1-168.1.4 п.168.1 ст.168, ст.18, п.167.1 ст.167, пп.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163, пп.177.8 ст.177 Податкового кодексу України, р.ІІ, р.ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.12.2010 року №1020 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ( форма №1-ДФ);
- ст.1 Закону України від 23.09.94р. И185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті";
- п.2.3, п.2.8 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», завтердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.
На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийняті наступні рішення:
Позивач на вказані податкові повідомлення-рішення подав скаргу, за результатами розгляду якої, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення №3999/10/04-3Є10-01-09 від 08.07.2016р. про залишення скарги без розгляду.
01.01.2014р. ТОВ «Хлібзавод №3» уклало з ПП «Агентство маркетингових досліджень» Договір на проведення маркетингових послуг №3 та додаток №1 до договору, згідно яких ПП «Агентство маркетингових досліджень» (Виконавець) зобов`язується надати ТОВ «Хлібзавод №3» (Замовник) послуги, а саме: визначення об`ємів продаж товарів у торгових точках у кількісному виразі, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення об`ємів продаж товарів у торгових точках у грошовому виразі, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення залишків продукції в магазинах , які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення відносної динаміки продаж продукції постачальника у торговій мережі визначення середньоденних продаж продукції постачальника через одну торгівельну точку, надання інформації по кожній окремій торгівельній точці - код та найменування магазину, адреса, розмір торгівельної площі, кількість кас, робочі дні та години, дату відкриття, всі зміни, пов`язані з відкриттям чи закриттям магазинів проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі Полевого анкетування (закриті питання), проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі Полевого анкетування (відкриті питання), проведення телефонного опитування респондентів, проведення моніторингу з визначення кількості фейсів товарної позиції у розрізі торгових точек, обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту проведення фокус-груп, надання інформації стосовно роздрібних цін у роздрібних торгівельних точках.
01.08.2014 року ТОВ «Хлібзавод №3» уклало з ТОВ «Алвікс» Договір на проведення маркетингових послуг №79 та додаток №1 до договору згідно яких ТОВ «Алвікс» (Виконавець) зобов`язується надати ТОВ «Хлібзавод №3» (Замовник) послуги, а саме: визначення об`ємів продаж товарів у торгових точках у кількісному виразі, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення об`ємів продаж товарів у торгових точках у грошовому виразі, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення залишків продукції в магазинах, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення відносної динаміки продаж продукції постачальника у торговій мережі визначення середньоденних продаж продукції постачальника через одну торгівельну точку, надання інформації по кожній окремій торгівельній точці: код та найменування магазину, адреса, розмір торгівельної площі, кількість кас, робочі дні та години, дату відкриття, всі зміни, пов`язані з відкриттям чи закриттям магазинів, проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі Полевого анкетування (закриті питання), проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі Полевого анкетування (відкриті питання), проведення телефонного опитування респондентів, проведення моніторингу з визначення кількості фейсів товарної позиції у розрізі торгових точек, обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту, проведення фокус-груп, надання інформації стосовно роздрібних цін у роздрібних торгівельних точках.
01.09.2014р. ТОВ «Хлібзавод №3» уклало з ПП «Орім» Договір на проведення маркетингових послуг за №27 та Додаток №1 до Договору, згідно яких ПП «Орім» (Виконавець) зобов`язується надати ТОВ «Хлібзавод №3» (Замовник) послуги, а саме: визначення об`ємів продаж товарів у торгових точках у кількісному виразі, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення об`ємів продаж товарів у торгових точках у грошовому виразі, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення залишків продукції в магазинах , які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення відносної динаміки продаж продукції постачальника у торговій мережі визначення середньоденних продаж продукції постачальника через одну торгівельну точку, надання інформації по кожній окремій торгівельній точці: код та найменування магазину, адреса, розмір торгівельної площі, кількість кас, робочі дні та години, дату відкриття, всі зміни, пов`язані з відкриттям чи закриттям магазинів, проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі Полевого анкетування (закриті питання), проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі Полевого анкетування (відкриті питання), проведення телефонного опитування респондентів, проведення моніторингу з визначення кількості фейсів товарної позиції у розрізі торгових точек, обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту, проведення фокус-груп, надання інформації стосовно роздрібних цін у роздрібних торгівельних точках.
Також судом досліджені надані позивачем докази, складені на виконання вказаних договорів: акти виконаних робіт; податкові накладні; звіти про проведення досліджень за січень-грудень 2014р.
Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
З метою оподаткування під маркетингова ними послугами (маркетингом) слід розуміти послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчення ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управління рухом продукції (робіт, послуг) до споживача та після продажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків (п.п. 14.1.108 п.14.1 ст.14 Кодексу).
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які виключають витрати, пов`язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема, витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетингу), на передпродажну підготовку товарів.
Згідно з п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього ж Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.
Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі Положення), забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.
Згідно із Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Головною умовою для врахування у складі податкових витрат на проведення маркетингових послуг є їх документальне підтвердження та зв`язок таких витрат з господарською діяльністю платника податку. Підтвердженням зв`язку витрат на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб`єкта господарювання, окрім договору, акту виконаних робіт, виступають наступні документи: наказ по підприємству, в якому повинно бути обґрунтування необхідності проведення таких маркетингових досліджень із зазначенням періоду їх проведення, територію, назву виду продукції, категорію потенційних споживачів тощо; звіт про проведення маркетингових досліджень, у якому мають бути викладені результати таких досліджень і надані рекомендації замовнику. Крім того, підприємство також повинно надати докази щодо реального застосування вказаного дослідження у своїй господарській діяльності, тобто впровадження в останній конкретних висновків та рекомендацій дослідження.
Таким чином, суд вважає, що для включення витрат з маркетингового дослідження попиту і пропозиції на ринку до складу податкових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, та інших нормативно-правових актів, які, зокрема, підтверджують факт отримання маркетингового дослідження від іншої особи, а також підтвердження зв`язку понесених витрат із господарською діяльністю платника податку.
Судом встановлено, що ТОВ «Хлібзавод №3» (Замовник) уклало з ПП «Агентство маркетингових досліджень» (Виконавець) Договір на проведення маркетингових послуг №3 від 01.01.2014р., з ТОВ «Алвікс» (Виконавець) Договір на проведення маркетингових послуг №79 від 01.08.2014 року та з ПП «Орім» (Виконавець) Договір на проведення маркетингових послуг за №27 від 01.09.2014р.
За змістом додатків до вказаних договорів, Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги, а саме: визначення об`ємів продаж товарів у торгових точках у кількісному виразі, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення об`ємів продаж товарів у торгових точках у грошовому виразі, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення залишків продукції в магазинах, які приймають участь у дослідженні у звітний період, визначення відносної динаміки продаж продукції постачальника у торговій мережі визначення середньоденних продаж продукції постачальника через одну торгівельну точку, надання інформації по кожній окремій торгівельній точці - код та найменування магазину, адреса, розмір торгівельної площі, кількість кас, робочі дні та години, дату відкриття, всі зміни, пов`язані з відкриттям чи закриттям магазинів проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі Полевого анкетування (закриті питання), проведення кількісного маркетингового дослідження в форматі Полевого анкетування (відкриті питання), проведення телефонного опитування респондентів, проведення моніторингу з визначення кількості фейсів товарної позиції у розрізі торгових точек, обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту проведення фокус-груп, надання інформації стосовно роздрібних цін у роздрібних торгівельних точках.
За результатами аналізу актів виконаних робіт встановлено, що вказані документи не відповідають вимогам пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містять інформацію щодо детального змісту робіт, які здійснювались виконавцями. До актів виконаних робіт підприємством до перевірки не надано звіти про фактичне виконання маркетингових послуг, інформація про будь-які показники маркетингових досліджень відсутня. Також, підприємством не надано документів, які б підтверджували виробничу необхідність (доцільність) придбання таких послуг та їх подальше використання у власній господарській Діяльності. Документи, які підтверджують фактичне виконання контрагентами маркетингових послуг, позивачем до перевірки не надані.
Разом з тим, з наданих до суду звітів (які до перевірки не надались) не вбачається фактичне виконання конкретними посадовими особами контрагентів вищезазначених послуг, позивачем документально не підтверджено забезпечення доступу до об`єктів та документації замовника конкретних посадових осіб контрагентів для виконання таких елементів маркетингових послуг, як визначення динаміки продажу продукції, визначення залишків, визначення об`ємів продажу. Відсутнє документальне підтвердження проведення польового анкетування; онлайн опитувань, тощо. В звітах визначено лише результат наданих послуг в «сухих» цифрах, але не надано документу, який би міг підтвердити, яким чином подібний результат досягався, а також якими конкретно та якою численністю робітників контрагентів-виконавців цих послуг, з актів виконаних робіт також зазначену інформацію простежити неможливо.
Таким чином, вказані акти виконаних робіт мають знеособлений характер та не містять конкретної інформації про проведення виконавцем консультації, надані рекомендації, вивчення та аналізу ринку, проведення маркетингових досліджень тощо, а тому не можуть бути належним доказом факту здійснення відповідних господарських операцій.
Водночас, позивачем ані під час перевірки, ані до суду, не надано доказів, що відображають результати вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі, визначення об`єму продаж товарів торгівельних точках, а також вплив таких результатів на умови договорів, укладених у подальшому позивачем з ТОВ «АТБ-маркет», тобто доказів досягнення розумної економічної мети завдяки взаємовідносинам із вказаними контрагентами.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що чинне законодавство не встановлює конкретного переліку документів, складанням яких має оформлюватись господарська операція, та не визначено деталізації опису господарської операції у первинному документів, втім умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити однозначний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.
Разом з тим, подані платником документи не дозволяють встановити реальність виконання розглядуваних операцій та факт їх використання у господарській діяльності підприємства позивача, що не відповідає сутності послуг, визначений у підпункті 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
Матеріали справи у сукупності не містять доказів на підтвердження того, що зазначені контрагенти позивача вивчали, досліджували та аналізували споживчий попит на ринку, на якому здійснює свою діяльність позивач, у справі відсутні докази того, яким чином надавалися маркетингові послуги, який практичний результат їх використання позивачем.
З огляду на вказане суд вважає, що вищевказані дослідження проведені виключно на папері, з метою формального складення документів, які нададуть позивачу можливість сформувати за рахунок цих витрат свій податковий кредит та зменшити зобов`язання з податку на додану вартість.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14.03.2019р. по справі №816/148/16.
З огляду на зазначене, перевіряючими законно зроблено висновок про неправомірне формування позивачем витрат та податкового кредиту по взаємовідносинах з ПП «Агентство маркетингових досліджень», ТОВ «Алвікс», ПП «Орім», що призвело до заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток та податку на додану вартість.
У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року (справа К/9901/1478/18) міститься правовий висновок, відповідно до якого статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи позивача наведені в адміністративному позові та доповненнях не спростовують самого факту встановлених порушень та не є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень. Належних доказів на підтвердження обставин, що обґрунтовують вимоги позивача до суду не надано.
Належним чином укладений правочин заздалегідь не може свідчити про здійснення суб`єктом господарювання законної господарської діяльності, оскільки укладання такого правочину ще не підтверджує його виконання.
Для даних податкового обліку преюдиційне значення має не те, про що сторони домовилися, а те, що вони вчинили, тобто не зміст зобов`язання, а його фактичне виконання.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті №1088/13/04-03-2-02-08/34984708 від 29.04.2015р.
За викладених вище обставин та відповідних доказів, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правомірність своїх дій ним доведена.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова