Справа № 420/4208/19
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4208/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі (вул. Прохорівська,3, м. Одеса, 65007) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі (далі ОУПФ), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати їй пенсійної заборгованості за квітень 2019 року в сумі 2702,08грн;

- зобов`язати відповідача виплатити в їй заборгованість за квітень 2019 року в сумі 2702,08грн.

Позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою з м. Шахтарськ Донецької області, пенсіонером за по інвалідності III групи, перебуває на обліку в ОУПФ

В квітні 2019 року їй не було виплачено пенсію, у зв`язку з чим 13.05.2019 року позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату їй заборгованості, на яку отримала лист відповідача від 27.05.2019 року № 234/К-1.

У листі її повідомляли, що 01.04.2019 року виплата пенсії була припинена у зв`язку з закінченням строку дії довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 299650 від 20.03.2017 року. 11.04.2019 року до ОУПФ надійшла довідка медико- соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 238596 від 03.04.2019 року, розпорядженням від 15.04.2019 року ОУПФ поновлено виплату пенсії та нараховано на травень 2019 року: пенсія за травень 2019 року у розмірі 1497 грн, та борг у розмірі 2702,08 грн за квітень 2019 року.

Також відповідач, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06. 2016 року, повідомив позивача про те, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Позивач вважає, що їй протиправно було не виплачено пенсію за квітень 2019 року, а тому її право на отримання пенсії за вказаний періоди підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст.46 Конституції України право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058 IV) встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Згідно з ч.5 Закону дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону №1058-1V пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач не отримала свою пенсію за квітень 2019 року, не дивлячись на те, що нова довідка МСЕК була отримана відповідачем 11.04.2019 року, тобто до 25 числа спірного місяця, припинення виплати пенсії у квітні 2019 року відбулось відповідачем протиправно.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначила, що КМУ не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України , так само як і приймати правові акти, які підмінюють або суперечать законам України. Преамбулою Закону №1058 IV визначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Посилання відповідача на Постанову КМУ як на підставу невиплати їй пенсії є неправомірним.

Позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 17.07.2019 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с.2-4).

30.07.2019 року за вх.№ 27425/19, через канцелярію суду, від ОУПФ надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі (а.с. 25-26). Відповідач не заперечував, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОУПФ як ВПО та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону №1058 IV.

З 01.04.2019 року виплата пенсії позивачу була припинена у зв`язку з закінченням строку дії довідки медико-соціально експертної комісії серії ААА № 299650 від 20.03.2017 року. Проте 11.04.2019 року до ОУПФ надійшла довідка медико-соціально експертної комісії серії 12 ААБ № 299650 від 03.04.2019 року, згідно якої встановлена інвалідність III групи починаючи з 01.04.2019 року.

На підставі наданої довідки по особовому рахунку позивача розпорядженням від 15.04.2019 року об`єднаним управлінням поновлено виплату пенсії позивачу та нараховано на травень 2019 року: пенсія за травень 2019 року у розмірі 1497,00 грн., та борг у розмірі 2702,08 грн. за квітень 2019 року.

Згідно з пп. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365", що набрала чинності 12.05. 2018 року, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії відновлює таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Згідно, ч.3 ст. 35 Закону №1058 IV у разі якщо строк повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю пропущено з поважних причин або в разі визнання її знову особою з інвалідністю виплата пенси по інвалідності відновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня повторного огляду, але не більш як за три роки, якщо орган медико-соціальної експертизи визнає її за цей період особою з інвалідністю. При цьому якщо під час повторного огляду особи з інвалідністю переведено на іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності.

Виплата боргу за квітень 2019 року, яка складає 2702,08 грн, буде проведена на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України.

Представник відповідача вважає, що він не порушував прав позивача та просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд встановив, що ОСОБА_1 є громадянкою України, ВПО з м. Шахтарськ Донецької області, що підтверджується довідкою від 29.01.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси (а.с.13).

Позивач є пенсіонером по інвалідності III групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № (а.с.14), перебуває на обліку в ОУПФ.

Згідно з пенсійним посвідченням термін його дії до 01.04.2019 року відповідно довідки медико-соціально експертної комісії серії ААА № 299650 від 20.03.2017 року.

11.04.2019 року до ОУПФ надійшла довідка медико-соціально експертної комісії серії 12 ААБ № 299650 від 03.04.2019 року, згідно якої позивачу встановлена інвалідність III групи починаючи з 01.04.2019 року.

Проте позивач не отримала пенсію за квітень 2019 року, у зв`язку з чим звернулась до відповідача із заявою про виплату заборгованості (а.с.17) та отримала відповідь, згідно з якою ОУПФ повідомило її про припинення виплати пенсії з 01.04.2019 року у зв`язку із закінченням строку дії довідки МСЕК від 20.03.2017 року. 11.04.2019 року до ОУПФ надійшла довідка медико-соціально експертної комісії серії 12 ААБ № 299650 від 03.04.2019 року, згідно якої встановлена інвалідність III групи починаючи з 01.04.2019 року. На підставі наданої довідки по особовому рахунку позивача розпорядженням від 15.04.2019 року поновлено виплату пенсії та нараховано на травень 2019 року: пенсія за травень 2019 року у розмірі 1497,00 грн, та борг у розмірі 2702,08 грн. за квітень 2019 року.

Також у відповіді ОУПФ з посиланням на постанову КМУ від 25.04.2018 року зазначив, що виплата боргу за квітень 2019 року буде проведена на умовах окремого порядку визначеного КМУ (а.с.18)

Не погоджуючись з відмовою у виплаті заборгованості за пенсією, позивач звернулася з позовом до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом № 1058-IV, Законом України Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706- VII від 20.10.2014 року.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями Закону № 1058-IV зобов`язання здійснювати облік пенсіонерів та проводити виплату призначених їм пенсійних виплат покладено на орган ПФУ за місцем реєстрації особи.

Відповідно до ст.47 Закону України № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавство.

Статтею 49 Закону України № 1058 встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ розширеному тлумаченню не підлягає та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 49 Закону України №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Частиною 2,3 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що позивачу як внутрішньо переміщеній особі відповідачем нараховувалась та виплачувалась пенсія, але за період квітень 2019 року пенсія у загальному розмірі 2702,08 грн лише нарахована, проте не виплачена.

У наданому позивачу листі ГУ ПФУ як на підставу невиплати їй пенсії міститься посилання на те, що згідно з п пп. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04. 2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Але такого порядку не затверджено. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Постановою КМУ від 08.06.2016 року №365 затверджений Порядок

призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Таким чином, не заперечуючи про наявність у позивача суми соціальних виплат, які їй нараховані, обліковані в органі, що здійснює соціальні виплати, але не виплачені у зв`язку з відсутністю постанови Кабінету Міністрів України, яка повинна визначати порядок виплати вказаних сум.

Суд вважає таку позицію суб`єкта владних повноважень неспроможною.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд вважає, що відповідачем, якій не здійснює виплату позивачу нарахованої йому пенсії, порушені вищезазначені вимоги.

Статтею 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Згідно з частинами 1,2,3 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Суд зазначає, що за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 по справі № 805/402/18 зазначила, що конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд вважає, що и не прийняття КМУ будь-якого підзаконного акту не може бути підставою для не застосування норм Закону.

Відповідно до ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Конституційний Суд України у рішенні від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Не здійснюючи виплату пенсії позивачеві, яка йому нарахована, за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Таким чином, не заперечуючи про наявність у позивача суми соціальних виплат, які їй нараховані, обліковані в органі, що здійснює соціальні виплати, але не виплачені у зв`язку з відсутністю постанови Кабінету Міністрів України, яка повинна визначати порядок виплати вказаних сум, відповідач порушує права позивача.

Крім того, суд вважає неспроможним посилання відповідача на постанову КМУ від 08.06.2016 року № 365, якою затверджений Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та який встановлює випадки та порядок зупинення та поновлення виплат ВПО та пов`язана з роботою відповідних Комісій.

Спірні правовідносини позивача з відповідачем, хоча позивач і є ВПО, регламентовані ст.ст.34,35 ст.35 Закону №1058-IV, відповідно до вимог Закону позивачу повинна бути виплачена пенсія у повному обсязі.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності його бездіяльності у спірних правовідносинах. Позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі (вул. Прохорівська,3, м. Одеса, 65007, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за квітень 2019 року в розмірі 2702,08 грн.

Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Одесі виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за квітень 2019 року в розмірі 2702,08 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.