Справа № 520/8754/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 р.Справа № 520/8754/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.02.19 року по справі № 520/8754/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області третя особа ПАТ "Укрсоцбанк"

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, № від 08 червня 2018 року, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області на підставі акту перевірки №1406/20-40-13-14-07/ від 16.04.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржувані рішення винесено всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Позивач вважає, що оскільки ним в сукупності було сплачено на рахунок кредитора ПАТ «УКРСОЦБАНК» 209 414. 00 доларів США, то в результаті реалізації договірних правовідносин між ПАТ «УКРСОЦБАНК» і позивачем, останнім було повернуто банку суму більшу, ніж була отримана ним в якості кредиту, тому у позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі, що свідчить про відсутність об`єкта оподаткування в розумінні положень ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України. Також позивач зазначає, що на його думку, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу позивача зазначав, що додаткове благо визначається як дохіл у разі приросту показників фінансового та/або майнового щ стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Таким чином, сума кредиту, прошена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у склатгі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених дим підпунктом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до Наказу ГУ ДФС у Харківській області №1078 від 16.02.2018, ГУ ДФС у Харківській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ).

За результатами даної перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області був складений акт №1406/20-40-13-14-07/ від 16.04.2018.

Згідно висновків даного акту перевірки були встановлені наступні порушення платником податків - ОСОБА_1 (податковий № ): пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 143 324,1 грн.; пп. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України у результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік; п. 16 прим. 1 підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме - сума доходу не задекларована, сума збору не сплачена в розмірі 10794,98 грн.

На підставі акту перевірки №1406/20-40-13-14-07/ від 16.04.2018, Головним управлінням ДФС у Харківській області були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 08 червня 2018 року, № від 08 червня 2018 року, № від 08 червня 2018 року.

У податковому повідомленні-рішенні № від 08 червня 2018 року ГУ ДФС у Харківській області було встановлено порушення пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 179155,13 грн. (за податковими зобов`язаннями - 143324,1 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 35831,03 грн.)

У податковому повідомленні-рішенні № від 08 червня 2018 року ГУ ДФС у Харківській області було встановлено порушення п. 16 прим. 1 підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України у результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - військовий збір на суму 13493,73 грн.

У податковому повідомленні-рішенні № від 08 червня 2018 року ГУ ДФС у Харківській області було встановлено порушення пп. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є додатковим благом та підлягають оподаткуванню відповідно до вимог п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Спірні відносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Особливості проведення документальної позапланової невиїзної перевірки визначенні ст.79 Податкового кодексу України. Відповідно до п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що доходи -це загальна сума доходу платника податків від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, та за її межами.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (редакція чинна на момент виникнення правовідносин) до загального місячного (річного) доходу платника податків включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, а у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що обов`язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання кредитором суми боргу виникає у платника податків за наявності таких умов: отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; надіслання (вручення) платнику податку кредитором повідомлення про анулювання боргу або укладення з платником відповідного договору; включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків передбачених цим кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює зокрема календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року що настає за звітним.

Відповідно п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 167.5 цієї статті), у тому числі, а не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат та винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. У разі якщо сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених абаці першому цього пункту перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка подалі становить 20 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

З матеріалів справи вбачається, що Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було проведено аналіз відомостей про суми нарахованого (виплаченого) доходу та сум утриманого податку згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів.

За результатами аналізу було встановлено, що ОСОБА_1 отримано дохід у 2015 році у загальному розмірі 719665,50 грн. з ознакою « 126».

З метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог Податкового кодексу України в частині повноти нарахування та сплати податків та зборів під час отримання доходу у вигляді «додаткового блага» на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» Центральною ОДПІ було направлено запит №8189/10/20-33-13-01-23 від 16.06.2016 щодо надання документів, які підтверджують анулювання (прощення) боргу.

Згідно з відповіддю ПАТ «Укрсоцбанк» від 10.08.2016 №11.1-186/79-991 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у 4 кварталі 2015 року нараховано та виплачено доход з ознакою « 126» у вигляді анулювання основної суми кредиторської заборгованості у сумі 720274,50 грн., з яких сума нарахованого та виплаченого доходу відображена в формі 1-ДФ складає 719665,50 грн.

16.02.2018 Головним управлінням ДФС у Харківській області у зв`язку з отриманням інформації від ПАТ «Укрсоцбанк» було видано наказ №1078 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питання повноти нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

В період з 04.04.2018 по 06.04.2018 фахівцем Головного управління ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 щодо достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, про що складено акт перевірки від 16.04.2018 №1406/20-40-13-14-07/ НОМЕР_1 .

В ході перевірки було встановлено, що 23.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до відділення «Держпромівське» ПАТ «Укрсоцбанк» з заявою, в якій він просив здійснити погашення кредитної заборгованості (в тому числі достроково) в порядку черговості, яка передбачена в п. 3.4 Договору про внесення змін №2 від 23.10.2015 до Договору кредиту №800/16/13-1/8/-201 від 15.05.2008 в загальній сумі 32328,00 доларів США, шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку № НОМЕР_2 .

Відповідно до Договору про внесення змін №2 від 23.10.2015 до Договору кредиту №800/16/13-1/8/8-201, від 15.05.2008 станом на дату укладення цього договору: заборгованість за кредитом складає 64329 дол. 27 цен., та за процентами 326 дол.18 цен. Позичальник здійснює погашення заборгованості в сумі 32 328 дол. до 23.10.15 та набуває право на анулювання залишку заборгованості за Договором кредиту.

Відповідно до заяви від 23.10.15 р. позивач просив здійснити анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 32327,45 доларів США, з якої основна заборгованість 32327,45 доларів США, заборгованість за процентами та комісіями відсутня.

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений банком про суму анулювання (прощення заборгованості та про обов`язок самостійно сплатити податок з доходів з Фізичних осіб з суми прощеної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річний податковій декларації відповідно до вимог п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Дата анулювання (прощення) заборгованості 23.10.2015.

Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, фізична особа - платник податку ОСОБА_1 у 4 кварталі 2015 року отримав дохід за ознакою « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми фінансової допомоги, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства відповідно до п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, у сумі 719665,50 грн., яку відображено ПАТ «Укрсоцбанк» () у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми, отриманого з них податку за формою 1-ДФ.

Отже, контролюючим органом дотримані вимоги п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, а саме: позивачем у 4 кварталі 2015 року отримано дохід як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі 719665,50 грн. що підтверджується відповіддю ПАТ «Укрсоцбанк» від 10.08.2016 №11.14186/79-997; позивач повідомлений про прощення анулювання боргу (кредиту) та обов`язок самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, що підтверджується підписом на заяві від 23.10.2015; відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичну осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів за формою 1-ДФ в 4 кварталі 2015 року ОСОБА_1 виплачено дохід у сумі 719665,50 грн. з ознакою « 126» - додаткове благо.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність податковим органом факту порушення вимог податкового законодавства та вважає, що позивач повинене був сплатити податок з доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді анулювання основної суми кредиторської заборгованості, та військовий збір, а також відобразити ці суми у річній податковій декларації про майновий стан і доходи, в порядку встановленому положеннями Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є додатковим благом та підлягають оподаткуванню відповідно до вимог пп. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, стосовно Закону України від 09 квітня 2015 року №321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань", колегія суддів зазначає наступне.

Підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 8, згідно з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансові кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Тобто не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України.

Разом з тим згідно з п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Податкового кодексу України), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 01 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є додатковим благом та підлягають оподаткуванню відповідно до вимог п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зауважує, що суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, не є додатковим благом та не підлягають оподаткуванню.

Отже, враховуючи вищевикладене, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України та оподатковується податком на доходи Фізичних осіб.

Крім того, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прошена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи зазначає, що в листі №111-186/79-991 від 10.08.2016 UniCreditBank до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області зазначено, що ПАТ "Укрсоцбанк" не здійснював прощення курсової різниці відповідно до п. 8 ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що фізичною особою ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік та не задекларовано дохід у розмірі 719665,50 грн., не сплачено податок на доходи фізичних осіб у сумі 143324,10 грн. та військовий збір у сумі 10794,98 грн.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2018 року у справі №820/710/16, та у справі №826/14782/15 від 14 листопада 2018 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи податкові повідомлення-рішення від 08.06.2018 № про визначення грошових зобов`язань з податку на доходи з фізичних осіб у загальному розмірі 179155,13 грн., № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170,00 грн., №003851314 про визначення грошових зобов`язань з військового збору у сумі 13493,73 грн., Головне управління ДФС у Харківській області діяло правомірно.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року по справі № 520/8754/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року по справі № 520/8754/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 10.09.2019 року