Справа № 300/1012/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7762/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року (головуючий суддя Гундяк В.Д., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про накладення штрафу від 23.04.2019 року у виконавчому провадженні за №58139461. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесяти вісім) грн. 40 коп. судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Рогатинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його необґрунтованим, та просить скасувати його.

В апеляційній скарзі зазначає, що 22.01.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 8346,00 грн та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 3 місяців з моменту відкриття ВП так як і зазначено в резолютивні частині наказу. Одночасно повідомлено боржника про відповідальність за невиконання рішення суду в зазначений державним виконавцем термін у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн, яку відповідно до закону направлено боржнику рекомендованим з повідомленням про вручення про що відповідно підтверджує саме повідомлення, яке повернулося на адресу Рогатиснького РВ ДВС.

Державним виконавцем з метою з`ясування в якому стані перебувала земельна ділянка до моменту отримання орендарем її в оренду направлено вимогу сторонам, якою державний виконавець вимагав надати інформацію. Однак, боржником ОСОБА_1 на вимоги виконавця не реагував та не виконував. Після того як 15.02.2019 державним виконавцем виніс постанову про накладення арешту на кошти боржника - 22.02.2019 боржник прибув у Рогатинський РВ ДВС для з`ясування причин накладення арешту на рахунки в той же період часу державному виконавцю вдалось відібрати в боржника ОСОБА_1 пояснення.

Апелянт зазначає, що з метою затягування виконавчого провадження ФОП ОСОБА_1 звернувся з заявою в якій просить про відкладення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та просить зняти арешт з рахунків, в задоволені якої державним виконавцем відмовлено.

29.03.2019 з метою присутності боржника при перевірці державним виконанням рішення суду на адресу боржника направлено вимогу - повідомлення, однак при виході державним виконавцем за місцем виконання для перевірки, та з`ясування чи виконано частково чи в повному обсязі боржник був відсутній, а рішення суду в трьох місячний термін не виконано про що підтверджує акт державного виконавця складений 23.04.2019.

Після проведення перевірки виконання рішення суду боржником, державним виконавцем керуючись статтями 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу ВП № 58139461 від 23.04.2019. в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів що дорівнює 1700,00 грн та якою повторно зобов`язує та надає термін для виконання 10 робочих днів, та попередив про кримінальну відповідальність за невиконання вимог виконавчого документу.

Ураховуючи те, що боржник не був присутній при першій перевірці виконання рішення, державним виконавцем направлено 10.05.2019 вимогу в якій повторно зобов`язано боржника взяти участь при проведенні виконавчих дій.

Боржником вкотре 11.05.2019 звернувся на адресу Рогатинського РВ ДВС з клопотання про відкладення виконання виконавчих дій з метою уникнення від виконання вимог державного виконавця та кримінальної відповідальності, на виконання якого державний виконавцем надано відмову.

13.05.2019 державний виконавець повторно здійснив вихід за місцем виконання з метою перевірки виконання рішення боржником, однак рішення суду не виконано про що державним виконавцем складено акт від 13.05.2019, без участі боржника ФОП Белегая І.Б. який на вимогу державного виконавця не прибув та не повідомив про причини неприбуття.

Державним виконавцем на підставі статей 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» 13.05.2019 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі на суму 3400,00 грн.

Керуючись ч.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» 14.05.2019 державним виконавцем підготовлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

16.05.2019 боржник повторно звернувся з клопотання про відкладення виконавчих дій, на яке державним виконавцем повторно відмовлено.

Окрім того, апелянт зазначає, що у Господарському суді Івано-Франківської області перебуває справа за позовом ФОП ОСОБА_1 . до Рогатинського РВ ДВС про оскарження дії державного виконавця.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.01.2019 на адресу відповідача надійшла заява про примусове виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області за №29 від 03.01.2019 про звільнення від будівельних матеріалів та повернення Рогатинській міській раді фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у трьохмісячний термін земельної ділянки, загальною площею 0,0625, яка знаходиться за адресою: вул. Галицька, м. Рогатин. Постановою головного державного виконавця Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 22.01.2019 відкрито виконавче провадження за №58139461 з виконання вищевказаного наказу, копія якої отримана позивачем 24.01.2019.

01.02.2019 відповідачем винесено вимогу виконавця про повідомлення ФОП ОСОБА_1 у 10-денний термін стану перебування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 м. Рогатин та робіт, які проведено на даній земельній ділянці після передачі об`єкта в оренду, яка отримана позивачем 02.02.2019.

22.02.2019 позивачем повідомлено державного виконавця про стан земельної ділянки та проведені на ній роботи, і зазначено про ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження та наказом за №29 від 03.01.2019.

Також судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2019 державний виконавець направив позивачу вимогу-повідомлення за №2585/12.8-26, в якій вимагав від ОСОБА_1 в строк до 05.04.2019 повідомити державного виконавця про стан виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області №29 від 03.01.2019. 09.04.2019 ФОП ОСОБА_1 подав державному виконавцю заяву, в якій просив про відкладення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та просив зняти арешт з рахунків, в задоволені якої державним виконавцем відмовлено у зв`язку із тим, що остання була подана без будь-яких документів, які б підтверджували викладене у заяві.

Надалі державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області №29 від 03.01.2019 за участю понятих, у присутності інспекторів міської варти встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений 3-місячний строк самостійно не виконав без поважних причин вказаний наказ, у зв`язку із чим складено акт державного виконавця від 23.04.2019.

23.04.2019 державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу ВП№58139461 в розмірі 1 700,00 грн за невиконання рішення суду, якою повторно зобов`язав позивача протягом десяти робочих днів виконати рішення та попередив про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, яка отримана позивачем 25.04.2019.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував вимоги ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно яких виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження за №58139461 від 22.01.2019 з виконання наказу, строком її виконання зазначено 3 місяці.

Даний строк державний виконавець визначив, взявши до уваги резолютивну частину рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2018 у справі №909/1190/17 (залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями та набрало законної сили 24.07.2018) та виданий на підставі нього наказ за № 29 від 03.01.2019.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що тримісячний строк слід відраховувати з моменту набрання рішенням суду законної сили, а відтак такий строк закінчився 24.10.2018.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що Законом України «Про виконавче провадження» не визначено момент, з якого слід відраховувати початок 10-денного терміну, встановленого ч. 6 ст. 26 Закону, а тому відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно прецедентної практики ЄСПЛ право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним із основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що закони мають бути чіткими і зрозумілими, закони не повинні бути суперечливими, а у випадку недостатньої чіткості чи суперечливості норм права вони мають тлумачитися на користь невладного суб`єкта (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії»).

З врахуванням наведеного суд першої інстанції правильно вважав, що початок 10-денного терміну, встановленого ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», слід відраховувати з моменту отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки самим державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження встановлено 3-місячний строк виконання наказу за №29 від 03.01.2019, то з урахуванням факту отримання копії даної постанови позивачем 24.01.2019, на момент винесення оскарженої постанови про накладення штрафу, даний строк не закінчився, оскільки термін виконання фактично був встановлений ОСОБА_1 до 23.04.2019 включно.

Згідно ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника лише у разі невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, у встановлений виконавцем строк.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Рогатинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року по справі № 300/1012/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
В. В. Святецький