Справа № 755/1475/15-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/1475/15-а
Провадження №: 6-а/755/29/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Києві клопотання позивача ОСОБА_1 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення в справі №755/1475/15-а, -

у с т а н о в и л а:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року у справі №755/1475/15а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, третя особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання здійснити виплату грошових коштів. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду спричинену здоров`ю згідно положень ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» розраховану відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2012 року (справа №2604/16596/12) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року у розмірі 144918 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімнадцять) грн. 00 коп.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року у справі №755/1475/15а залишено без змін.

Отже, постанова суду першої інстанції набрала законної сили.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.07.2018 року замінено сторону виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №755/1475/15а виданого Дніпровським районним судом м. Києва 22.04.2015 року на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві

22.08.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 в порядку ст. 382 КАС України у якій заявниця просить суд зобов`язати суб`єкта владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення в справі №755/1475/15-а.

Вимоги клопотання мотивовано тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом №156649/07 від 18.07.2019 року із посиланням на постанову КМУ №649 від 22.08.2018 року заявляє про фактичне виконання рішення суду. Однак станом на 16.08.2019 року виплати не здійснена, тобто рішення суду не виконане, але виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, вивчивши заявлене клопотання та додатки до нього документи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Положеннями ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.1 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України" № 3 від 13.03.2017 року, вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Пленум Вищого адміністративного суду України наголосив, що вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Також, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено чітких вимог до інформації, яку має містити звіт про виконання судового рішення. Разом з тим, виходячи із самого поняття він має містити, зокрема інформацію щодо стану виконання судового рішення, відомості щодо дій вчинених відповідачем на виконання судового рішення, причини невиконання (лише часткового виконання) з додаванням документів на підтвердження викладених обставин.

Слід зазначити, що вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого судового рішення. При цьому висновок про встановлення судового контролю зазначається в його резолютивній частині.

Покладення зобов`язання на відповідача надання суду Звіту про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, і це право суддя використовує з урахуванням особистого бачення щодо можливості ігнорування суб`єктом владних повноважень ухвалених процесуальних документів. Зобов`язувати надавати Звіт про виконання рішення необхідно лише у випадку, коли існують беззаперечні докази нехтування відповідачем вимогам суду.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові по справі № 235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час розгляду справи по суті не ставила перед судом питання щодо встановлення контролю за виконанням судового рішення по даній адміністративній справі, і в резолютивній частині постанови суду відсутні зазначення про зобов`язання відповідача подати звіт щодо її виконання.

Відтак, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм випливає, що судовий контроль здійснюється шляхом вказівки у судовому рішення про зобов`язання відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання рішення. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2015 року не встановлено судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень можливе лише під час прийняття такого рішення, а також враховуючи положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання, а тому відмовляє в задоволення даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 256, 294, 295, 370, 372, 382 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення в справі №755/1475/15-а - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05.09.2019 року.

Суддя -