Справа № 177/1355/19
Суддя: Суботіна С. А.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/1355/19
Провадження № 2-а/177/21/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 серпня 2019 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського Трускавецького ВП ДВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції Березняк Володимира Михайловича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до поліцейського Березняк В.М., в якій просив суд скасувати постанову серії ДПО 18 № 098524 від 21.07.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Також просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 21.07.2019 до його припаркованого, по вул. Героїв УПА у м. Трускавець, автомобіля під`їхало поліцейське авто, з якого до нього вийшло двоє працівників поліції та звинуватили спочатку в русі по зустрічній смузі руху, а потім у відсутності поліса страхування, який у нього наявний в електронному вигляді. У послідуючому, було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

На прохання позивача надати докази порушення та розглянути їх до винесення постанови, останньому було відмовлено.

ОСОБА_1 вважає накладене на нього стягнення незаконним та необґрунтованим, оскільки порушено порядок накладення адміністративних стягнень, відсутній склад адміністративного правопорушення, та допущені порушення його прав, а саме: інспектором поліції не були залучені і допитані свідки; розгляд справи проводився на місці без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою; інспектор поліції не ознайомив позивача з його правами, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та не надав жодного переконливого доказу.

Позивач у судове засідання не з`явився, у своїй позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.1-2).

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до ст. 268 КАС України (а.с.18). Причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву та докази не надав. Заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин від відповідача до суду не надходило.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 9 ст. 206 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. При цьому, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою поліцейського Трускавецького ВП ДВП ГУНП у Львівській області, старшого сержанта поліції Березняк Володимира Михайловича, серії ДПО18 №098524 від 21.07.2019, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень (а.с.3).

Відповідно до зазначеної постанови, 21.07.2019 о 17:45 годині в м. Трускавець по вул. Героїв УПА, водій, керуючи т/з не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21, 5.8, чим порушив вимоги п. 2.1. ґ, 17.1 ПДР України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п. 2.1. ґ ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

Згідно п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього ж Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що позивачем порушено вимоги п. 2.1. ґ, 17.1 ПДР України, натомість постанова не містить доказів, які б підтвердили зазначені обставини, пояснення свідків, тощо.

Відеозапис з бодікамери відповідач для огляду у судове засідання не надав, крім того, не надано будь-які інші документи, які б фіксували вчинене правопорушення.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не є належним доказом, що підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За ч. 2 ст. 62 Конституції України, правопорушник не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово роз`яснював, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення. (п. 21 рішення)

Судом також враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016), що суд не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, відповідачем, на якого, згідно з ст. 77 КАС України покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого рішення, не доведено факту допущення позивачем порушення п. 22.5 ПДР України, відтак, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд зазначає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій інспектора поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови, відсутні.

Керуючись ст. ст. 9, 211, 242-246, 286 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського Трускавецького ВП ДВП ГУНП у Львівській області, старшого сержанта поліції Березняк Володимира Михайловича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити частково.

Постанову поліцейського Трускавецького ВП ДВП ГУНП у Львівській області, старшого сержанта поліції Березняк Володимира Михайловича серії ДПО18 № 098524 від 21.07.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій інспектора поліції, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до пп. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: