Справа № 300/1644/19
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" вересня 2019 р. справа № 300/1644/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
02.08.2019 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язання відновити з 01.05.2019 виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з виплатою невиплаченої суми пенсії.
07.08.2019 ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що з 12.07.2018 відповідач призначив їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а з 01.05.2019 припинив виплату такої пенсії, з підстав недостатності у позивача страхового стажу. Вважає протиправними дій щодо припинення виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника та просить зобов`язати відновити їй з 01.05.2019 виплату пенсії відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з виплатою невиплаченої суми пенсії.
Відповідач направив відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в якому позовних вимог не визнав, просив в задоволенні позову відмовити на тій підставі, що право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має дружина (чоловік), якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку та мають необхідний страховий стаж, у даних правовідносинах 25 років. Призначення особі пенсії по втраті годувальника можливе за одночасної наявності двох сукупних умов непрацездатність цієї особи (наявність інвалідності або досягнення пенсійного віку) та перебування на утримання померлого годувальника. Однак, загальний стаж позивача становить 14 років 6 місяців 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.
Частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , була на його утриманні, що підтверджується довідкою Білоославської сільської ради за № 3404 від 09.07.2018.
З досягненням пенсійного віку, позивачу з 12.07.2018 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 01.05.2019 позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Підставою для припинення позивачу виплати пенсії були висновки відповідача про відсутність у позивачу необхідних 25 років страхового стажу.
Позивач, не погоджуючись з такими висновками відповідача, звернулась до суду.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Стаття 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 36 даного Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 36 цього ж Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Враховуючи аналіз вказаних норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає, що, в даних правовідносинах, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається за наявності факту непрацездатності члена сім`ї померлого годувальника, який був на його утриманні, та досягненням цим непрацездатним членом сім`ї пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Таким чином, є помилковими висновки відповідача про необхідність страхового стажу для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки позивач звернулася до відповідача за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а не за призначенням пенсії за віком.
Суд встановив, що позивач була на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 до дня його смерті, була його членом сім`ї, що підтверджується довідкою Білоославської сільської ради за № 3404 від 09.07.2018, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , та стала непрацездатною з досягненням пенсійного віку 58 років 6 місяців, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому їй належить право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Як наслідок, є протиправними дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною 1 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Частиною 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Оскільки, позивачу призначено з 12.07.2018 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, виплату якої з 01.05.2019 припинено, а припинення виплати пенсії є протиправним, то пенсія позивача у зв`язку з втратою годувальника підлягає відновленню з 01.05.2019.
Таким чином, для відновлення прав позивача на належну пенсію, суд вважає необхідним зобов`язати відповідача поновити позивачу виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити невиплачену пенсію у зв`язку з втратою годувальника, з 01.05.2019.
За таких обстави, суд робить висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.