Справа № 560/2430/19
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2430/19
РІШЕННЯ

іменем України

10 вересня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ПФУ в Хмельницькі області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Хмельницькій області в тимчасовому призупиненні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , за період з 01.10.2017 по 01.12.2017 та з 01.07.2018 по 01.09.2018;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Хмельницькі області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсію за вислугу років за період з 01.10.2017 по 01.12.2017 та з 01.07.2018 по 01.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримує пенсію за вислугу років. З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації території Донецької області, позивач був змушений покинути своє місце проживання та прибув до Хмельницької області, де у встановленому порядку взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 17.12.2014 № .

Позивач зазначає, що йому не виплачені суми пенсії за період з 01.10.2017 по 01.12.2017 та з 01.07.2018 по 01.09.2018, у зв`язку з цим у липні 2019 звертався із заявою до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо виплати пенсії за вказані періоди.

Листом від 19.07.2019 №С-208-АД/226-06 Головне управління ПФУ в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що пенсія за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 в сумі 7451,04 грн. та з 01.07.2018 по 31.08.2018 в сумі 9414,98 грн. облікована в Головному управлінні ПФУ в Хмельницькій області та буде виплачена після прийняття КМУ окремого порядку.

Позивач вважає невиплату пенсії за період з 01.10.2017 по 01.12.2017 та з 01.07.2018 по 01.09.2018 протиправною, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 09.08.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача 28.08.2019 надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача зазначає, що позивач отримує пенсію за віком як внутрішньо переміщена особа.

За даними інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон позивач понад 60 днів перебував на непідконтрольній території України. В зв`язку з чим виплату пенсії ОСОБА_1 було тимчасово призупинено з 01.10.2017 по 01.12.2017 та з 01.07.2018 по 01.09.2018. Згідно заяви позивача та витягу з протоколу засідання комісії з питань щодо призначення (відновлення) або відмови у призначенні (відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Дунаєвецької РДА №2 від 23.01.2018 позивачу поновлено виплату пенсії з 01.12.2017 та рішення комісії від 25.07.2018 №13 поновлена виплата пенсії з 01.09.2018. Дана виплата облікована в Головному управлінні ПФУ у Хмельницькій області та буде виплачена після прийняття КМУ окремого порядку. А тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відзиві також заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Враховуючи те, що дана справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи, що з метою уникнення наслідків збройного конфлікту на території Донецької області, позивач у 2014 залишив своє місце проживання в місті Донецьку та переїхав до Хмельницької області, у зв`язку з чим 01.11.2014 перебуває на обліку у Головному управління ПФУ у Хмельницькій області та взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, про що свідчить довідка від 17.12.2014 № (місце проживання м. Хмельницький) та від 29.12.2017 № (місце проживання с. Катеринівка, Дунаєвецький район, Хмельницька область).

Однак на підставі рішення з розгляду питань щодо призначення (відновлення) виплати пенсії, щомісячного грошового утримання внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Хмельницької міської ради №15 від 06.10.2017 Головне управління ПФУ в Хмельницькі області припинило виплату пенсії позивачу. В обґрунтування припинення виплати пенсії зазначена комісія посилається на те, що позивач більше 60 днів перебувала на непідконтрольній Україні території.

Відповідно до заяви позивача та Рішення засідання комісії з розгляду питань щодо призначення (відновлення) або відмови у призначенні (відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Дунаєвецької РДА від 23.01.2018 №2 пенсію було поновлено з 01.12.2017.

З 01.07.2018 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з врахуванням даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон позивач понад 60 днів перебував на непідконтрольній території України.

Відповідно до Рішення засідання комісії з розгляду питань щодо призначення (відновлення) або відмови у призначенні (відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Дунаєвецької РДА від 25.07.2018 №13 пенсію було поновлено з 01.09.2018.

В зв`язку з чим виплату ОСОБА_1 було тимчасово призупинено з 01.10.2017 по 01.12.2017 та з 01.07.2018 по 01.09.2018.

Позивач вказує, що у липні 2019 звертався із заявою до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо виплати пенсії за вказані періоди.

Листом від 19.07.2019 №С-208-АД/226-06 Головне управління ПФУ в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що пенсія за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 в сумі 7451,04 грн. та з 01.07.2018 по 31.08.2018 в сумі 9414,98 грн. облікована в Головному управлінні ПФУ в Хмельницькій області та буде виплачена після прийняття КМУ окремого порядку.

Позивач вважає невиплату пенсії за вказані періоди протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV) встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV 1 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини 1 статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами у справі, що Головне управління ПФУ в Хмельницькі області не проводило виплату пенсії позивачу з 01.10.2017 по 01.12.2017 та з 01.07.2018 по 01.09.2018 на підставі рішення з розгляду питань щодо призначення (відновлення) виплати пенсії, щомісячного грошового утримання внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Хмельницької міської ради №15 від 06.10.2017 та Дунаєвецької РДА від 25.07.2018 №13.

Відповідно до підпункту 2 пункту 12 Порядку № 365 соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Водночас Закон № 1058-IV не передбачає такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у вказаних рішеннях Конституційного Суду України та ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у зразковій справі № 805/402/18 (№ 11-644асі18), а тому відповідно до статті 291 КАС України суд має враховувати правові висновки Верховного Суду викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9 та 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо відмови у виплаті пенсії через відсутність спеціального порядку, відтак вищевказані дії суд вважає протиправними та зазначає, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління ПФУ в Хмельницькій області здійснити виплату заборгованості пенсії ОСОБА_1 за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 в сумі 4751,04 грн. та за період з 01.07.2018 по 31.08.2018 в сумі 9414,98 грн.

Оскільки позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 05.08.2019 №0.0.928.1., відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, судовий збір необхідно повернути позивачу.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо тимчасового припинення виплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 та за період з 01.07.2018 по 31.08.2018.

Зобов`язати Головне управління ПФУ в Хмельницькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за вислугу років за період з 01.10.2017 по 30.11.2017 в сумі 4751,04 грн. та за період з 01.07.2018 по 31.08.2018 в сумі 9414,98 грн..

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати (судовий збір) в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 вересня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя В.В. Матущак