Справа № 9901/382/19
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 9901/382/19

Провадження № 11-770заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

Головуючого Гриціва М. І.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Кібенко О. Р., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянула в порядку письмового провадження заяву судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Дмитра Анатолійовича про самовідвід від участі в розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє через адвоката Архіпова Олександра Юрійовича, на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 липня 2019 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений ВРУ) Денісової Людмили Леонтіївни про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення і поновлення на посаді, та

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду із позовними вимогами:

зобов`язати ВККС та Уповноваженого ВРУ поновити ОСОБА_1 на посаді члена ВККС;

визнати протиправним та скасувати наказ № 321-к/тр від 11 липня 2019 року виконувача обов`язків голови Комісії ОСОБА_2 в частині відрахування ОСОБА_1 із штату ВККС України;

визнати протиправним та скасувати наказ № 471/к від 27 червня 2019 року Уповноваженого ВРУ «Про звільнення ОСОБА_1 з посади члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України»;

визнати протиправним та скасувати наказ № 61.15/19 від 27 червня 2019 року Уповноваженого ВРУ «Про проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України».

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22 липня 2019 року позовну заяву повернув позивачу на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

ОСОБА_1 не погодився із зазначеною ухвалою суду і через свого представника адвоката Архіпова О. Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 липня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 08 серпня 2019 року відкрила апеляційне провадження у зазначеній справі.

20 серпня 2019 року суддя Великої Палати Верховного Суду Гудима Д. А. подав заяву про самовідвід від участі в розгляді справи, мотивовану тим, що він разом з ОСОБА_1 упродовж багатьох років регулярно брав учать у літніх школах, організованих Координатором проектів ОБСЄ в Україні для студентів та аспірантів. Посилався також на те, що під час розгляду його кандидатури на посаду судді Верховного Суду, працюючи у ВККС, ОСОБА_1 брав самовідвід.

Вважає, що зазначені обставини можуть викликати в учасників даної справи та сторонніх спостерігачів сумніви в їх неупередженості або об`єктивності при розгляді даної справи.

За приписами частини першої статті 40 КАС питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду перевірила наведені суддею Гудимою Д. А. доводи на обґрунтування заяви про самовідвід і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Головна мета відводу - гарантувати безсторонність суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігти будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Наведені суддею Великої Палати Верховного Суду Гудимою Д. А. обставини щодо наявності підстав для самовідводу судді, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС, не дає підстав для висновку про упередженість судді стосовно позивача, його зацікавленість в певному рішенні в цій справі, чи про необ`єктивне ставлення до учасників справи.

За вказаних обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про самовідвід судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Д. А.

Керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви про самовідвід судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Дмитра Анатолійовича від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Людмили Леонтіївни про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення та поновлення на посаді.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: Н. О. Антонюк О. Б. Прокопенко

Т. О. Анцупова В. В. Пророк

С. В. Бакуліна Л. І. Рогач

В. В. Британчук О. М. Ситнік

Ю. Л. Власов О. С. Ткачук

Д. А. Гудима В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська

Н. П. Лященко