Справа № 640/895/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року м. Київ №640/895/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 і його представника - ОСОБА_2 ,

відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації - Гнип О.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України), Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (далі - ЦМЕК), Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - УПСЗН) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність МОЗ України та ЦМЕК щодо розгляду медичної експертної справи позивача;

2) зобов`язати МОЗ України та ЦМЕК розглянути медичну експертну справу позивача щодо встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи;

3) визнати протиправною бездіяльність УПСЗН щодо надання позивачу статусу потерпілого (постраждалого);

4) зобов`язати УПСЗН надати позивачу статус потерпілого (постраждалого) та видати відповідне посвідчення.

Підставою позову зазначено те, що позивач у період 15.03.1983 по 03.12.1987 прожи-вав у м. Києві; у 2008р. йому встановлено основний діагноз: капілярний рак щитоподібної залози; у 2009р. встановлено інвалідність 3 групи, загальне захворювання. Вважаючи, що вказаний діагноз позивач отримав у зв`язку з радіоактивним опроміненням внаслідок Чорно -бильської катастрофи він звернувся до ЦМЕК щодо розгляду його медичної експертної справи стосовно встановлення причинного зв`язку між погіршенням здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи на підставі ст. 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катас-трофи", однак йому відмолено у її розгляді, у зв`язку з відсутністю підтвердження статусу постраждалого статусу, та рекомендовано звернутися до державної адміністрації за місцем проживання. Позивач звернувся із заявою про отримання зазначеного статусу до УПСЗН, яке відмовило йому у наданні цього статусу.

МОЗ України надано відзив, в якому просить відмовити в позові з тих підстав, що ним не допущено протиправної бездіяльності щодо розгляду медичної експертної справи позива-ча, оскільки з такою заявою позивач до нього не звертався, а крім того відповідач не уповно-важений на прийняття відповідного рішення про встановлення причинного зв`язку згідно з Положенням про систему експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом МОЗ України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 30.05.1997 №166/129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.1997 за №491/2295 (далі - Положення №166/129).

ЦМЕК надано відзив, в якому просить відмовити в позові з тих підстав, що відповідно до Положення №166/129 вона уповноважена розглядати медичні експертні справи дорослого населення із числа постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС, доказів чого позивач не надав.

Під час розгляду справи позивач та його представник підтримали позов з наведених у ньому підстав.

Представник МОЗ України Мовіле О.С. не визнав позов, просив суд відмовити в його задоволенні з наведених у відзиві підстав.

Представник ЦМЕК, явку якого до судового засідання 02.07.2019 суд визнав обов`яз-ковою, ОСОБА_5 не визнав позов, просив відмовити в його задоволенні з наведених у відзиві підстав.

Представник УПСЗН, явку якого до судового засідання 06.09.2019 суд визнав обов`яз-ковою, ОСОБА_6 не визнала позов, зазначивши, що положення ст.ст. 11, 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катаст-рофи" на позивача не поширюються.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справі, суд встановив наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.03.1983 по 03.12.1987 був зареєстрований по обліку дітей матері за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується ко-пією довідки Комунального концерну "Центр комунального сервісу" від 22.02.2017 №85/312.

У 2008р. позивачу встановлено діагноз: папілярний рак щитоподібної залози, що підтверджується копіями висновку Київської міської онкологічної лікарні №17304/08 від 26.12.2008 для МСЕК, виписки Комунального некомерційного підприємства "Центр перви-нної медико-санітарної допомоги №1" Оболонського району м. Києва з амбулаторної карти позивача, виписки Київського міського клінічного ендокринологічного центру №4073/1953 від 06.10.2008 з медичної карти стаціонарного хворого.

15 січня 2009р. позивачу встановлено 3 групу інвалідності (безстроково, загальне зах-ворювання), що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК №65 від 15.01.2009.

У 2018р. позивач звернувся до ЦМЕК із заявою про встановлення причинного зв`язку між інвалідністю і наслідками Чорнобильської катастрофи.

Згідно з копією протоколу засідання ЦМЕК від 21.11.2018 відповідач прийняв рішення, що вона не підлягає розгляду.

У відповіді ЦМЕК від 26.11.2018 №781 на адвокатський запит представника позивача адвоката Шестакової Ю.В., копія якої наявна у справі, повідомлено, що ст. 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катас-трофи", стосується громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і мають документальне підтвердження цього статусу (посвідчення відповідної категорії), без якого ЦМЕК не вправі приймати до розгляду по суті і приймати рішення (експертний висновок) по медичній експертній справі позивача. Рекомендовано звернутися до відповідної державної адміністрації за місцем проживання, роз`яснено можливість оскарження рішення до МОЗ України.

У грудні 2018р. представник позивача адвокат Шестакова Ю.В. звернулася до УПСЗН із адвокатським запитом від 04.12.2018, копія якого залучена до справи, в якому просила надати довідку, зразка, що міститься в додатку №10 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з копією листа УПСЗН від 17.12.2018, копія якого наявна у справі, у відповідь на цей запит відповідач повідомив порядок видачі посвідчень дітям м. Києва.

16 січня 2019р. позивач звернувся до УПСЗН із заявою (вх. №0-6 від 16.01.2019), в якій просив надати йому статус постраждалого (потрепілого) внаслідок аварії на ЧАЕС, як дитині, яка зазнала впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастро-фи та якому після досягнення повноліття не було надано відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобиль-ської катастрофи" статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, з числа хворих на рак щитовидної залози.

Примірник цієї заяви із відбитком про її прийняття УПСЗН міститься у справі. До заяви були додані копії паспорту і РНОКПП позивача, довідка КК "Центр комунального сервісу", довідка до акта огляду МСЕК, висновок МСЕК від 26.12.2008, лист Київського міського клінічного онкологічного центру від 25.07.2018 №1401, виписка з амбулаторної карти позивача, виписка з медичної карти стаціонарного хворого, лист-відповідь на адвокатський запит ЦМЕК від 26.11.2018 №7-81.

Згідно з копією листа УПСЗН від 25.01.2019 №01-23/1402 позивачу повідомлено про те, що позивачу не встановлено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також не встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською ката-строфою, у зв`язку з чим надані документи не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551.

Спірні правовідносини виникли у сфері соціального статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і стосуються встановлення причинного зв`язку інвалідності позивача з Чорнобильською катастрофою, визначення позивачу статусу особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до ст. 9 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які заз-нали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 11 Закону №796 визначено перелік осіб, які належать до потерпілих від Чор -нобильської катастрофи. Так, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добро-вільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чоти-рьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календар-них днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завдання-ми. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабіне-том Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експерт-ній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Частиною 2 ст. 11 Закону №796 передбачено, що крім осіб, зазначених у частині пер-шій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаш-тування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повно-ліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених час-тиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї ста-тті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

У свою чергу ст. 27 Закону №796 визначено, що до дітей, потерпілих від Чорнобиль-ської катастрофи, належать неповнолітні діти, які:

1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходи-лись у стані внутріутробного розвитку;

2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не мен-ше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення;

3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;

4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;

5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катаст-рофи;

6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу;

7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастро-фи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Частиною 1 ст. 12 Закону №796 причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою виз- нається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорно - бильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спе- ціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутріш- ніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону №796 на встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа:

- зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону;

- народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих;

- хворих на рак щитовидної залози.

Згідно з розділом І Положення №166/129 складовою системи експертизи щодо вста-новлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випроміню-вання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС є експертні комісії, зокрема, для дорослих - Центральна міжвідомча експертна комісія (ЦМЕК) (п. 1.2). Основною метою системи експертизи є з`ясування причин та обставин виникнення захворю-вань та ускладнень їх перебігу та наявності можливого впливу іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на їх розвиток та прогресування, обґрунтоване підтвердження такого зв`язку у осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (п. 1.3) Експертизі щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС підлягають особи, які згідно з чинним законодавством мають статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (постраждалі) (п. 1.4).

Згідно з п. 3.1 Положення №166/129 ЦМЕК здійснює розгляд медичних справ пос-траждалих, які складаються з документів, перелік яких наведено відповідно в додатках 1 та 2 до цього Положення, та надають експертні висновки щодо зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з впливом іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з розділом IV Положення №166/129 формою роботи експертної комісії є засідання (п. 4.1). Засідання експертної комісії оформлюється протоколом (п. 4.8). Рішення експертної комісії заноситься до протоколу засідання комісії, підписується головою та членами експертної комісії та засвідчується печаткою комісії (п. 4.10).

Згідно з п. 5.1 Положення №166/129 розгляд медичних справ в експертних комісіях проводиться за особистим зверненням постраждалого або уповноваженої ним особи та/або направленням закладу охорони здоров`я за наявності статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та документів, наведених у додатках 1 та 2 до цього Положення.

Згідно з п.п. 6.2, 6.4 Положення №166/129 рішення ЦМЕК може бути оскаржене до МОЗ України або до суду.

Як вбачається з вищенаведених положень законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин і на час розгляду справи судом, до повноважень МОЗ України не віднесено питання встановлення причинного зв`язку інвалідності позивача з аварією на ЧАЕС. Крім того, позивачем не надано доказів звернення до МОЗ України із зазначеного питання або подання скарг на рішення ЦМЕК.

Таким чином, вимоги позивача до МОЗ України про визнання протиправною бездіяль-ності щодо розгляду медичної експертної справи позивача та про зобов`язання розглянути медичну експертну справу позивача щодо встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Аналогічні позовні вимоги до ЦМЕК також не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом і підтверджується копією протоколу засідання ЦМЕК від 21.11.2018 від-повідач розглядав подану позивачем документацію, проте дійшов висновку, що вона не підлягає розгляду (по суті), оскільки позивач не надав документального підтвердження встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи. При цьому, як вип-ливає із змісту ч. 1 ст. 12 Закону №796, п. 1.3, 1.4, 5.1 Положення №166/129, особи, які звертаються до ЦМЕК повинні мати такий статус.

Посилання позивача на ч. 3 ст. 12 Закону №796 про те, що на встановлення причин-ного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа хворих на рак щитовидної залози, суд відхиляє, оскільки кінцевого (остаточне) рішення по суті питання (надання чи не надання позивачу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи) уповноваженим органом не приймалося, а ЦМЕК таким органом не є.

За цих обставин і такого правового регулювання, доводи позивача про допущення ЦМЕК протиправної бездіяльності суд вважає необґрунтованими, а тому заявлені до ЦМЕК позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності УПСЗН щодо надання позивачу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та про зобов`язання УПСЗН надати позивачу зазначений статус і видати відповідне посвідчення, то така вимога задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Закону №796 видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій (абз. 1).

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (абз. 2).

Згідно з абз. 1 п. 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551, посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (регіональні комісії).

Згідно з п. 4 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.12.2018 №2194 УПСЗН передбачено забезпечити:

- прийом заяв та документів для видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян за місцем проживання (реєстрації) заявників (п. 4.1);

- передачу заяв та документів для видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для розгляду в установленому порядку (п. 4.2).

Водночас питання встановлення статусу покладено на Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, а видача (вилучення) посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастро-фи, та іншим категоріям громадян організовується Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Як вбачається, надання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи і видача відповідного посвідчення не відноситься до повноважень УПСЗН, а відтак доводи позивача про допущення цим відповідачем протиправної бездіяльності і про необхідність зобов`язання його вчинити дії, про які зазначає позивач у своїх вимогах, суд вважає безпідставними.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з цим, як вбачається із встановлених судом обставин цієї справи, УПСЗН не направляло заяву позивача від 16.01.2019 на розгляд по суті до Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, а листом від 25.01.2019 №01-23/1402 повідомлено про невідповідність поданих документів постанові Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551, зокрема про те, що позивачу не встановлено статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зважаючи на відсутність в УПСЗН повноважень на розгляд заяв про надання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи і встановлення цього статусу, суд дійшов вис-новку про те, що відповідь УПСЗН у листі від 25.01.2019 №01-23/1402 надана з переви-щенням повноважень.

Такі дії відповідача у сукупності з тим, що заява позивача від 16.01.2019 не була направлена на розгляд вищеназваної Комісії, порушує законне право позивача на розгляд його заяви про надання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи уповноваженим органом, у зв`язку з чим та відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимогу цій частині і зобов`язання УПСЗН передати заяву позивача на розгляд до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який організовує роботу Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 122, 241-246, 257-263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Оболонської район-ної у м. Києві державної адміністрації передати заяву ОСОБА_1 щодо видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, на розгляд до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

3. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП

Відповідачі:

1) Міністерство охорони здоров`я України;

01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, .

2) Центральна міжвідомча експертна комісія МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випро-мінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС;

04075, м. Київ, Пуща Водиця, вул. Лісова, 30, код ЄДРПОУ відсутній.

3) Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації; 04209, м. Київ, вул. Озерна, 18а, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.09.2019.

Суддя Д.А. Костенко