Справа № 200/9757/19-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р. Справа№200/9757/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (надалі - ГУ НП в Донецькій області, відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про зобов`язання ГУ НП в Донецькій області підготувати та подати до ГУ ПФУ в Донецькій області документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, зазначивши в них вислугу років для призначення пенсії в пільговому обчисленні 25 років 06 місяців 23 дні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 21.06.2016 року відповідно до наказу ГУ НП в Донецькій області від 15.06.2016 року № 152 о/с був звільнений зі служби в поліції через хворобу. Відповідно до даного наказу станом на 21.06.2016 року вислуга років в календарному обчисленні складає 15 років 06 місяців 20 днів, для виплати одноразової грошової допомоги 07 років 05 місяців 01 день, загальний трудовий стаж склав 25 років 05 місяців 03 дні. Відповідачем були надіслані до ГУ ПФУ в Донецькій області відповідні документи для призначення пенсії, на підставі яких позивачу була призначена пенсія відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, однак при виданні наказу про звільнення відповідачем не була зазначена вислуга років у пільговому обчисленні. На підставі постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393, відповідачем самостійно була визначена вислуга років позивача у пільговому обчисленні - 23 роки 02 місяці 05 днів, що стало підставою для видачі відповідачем наказу від 14.06.2019 року №226 о/с про внесення змін до наказу про звільнення від 15.06.2016 року №152 о/с, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою про направлення до ГУ ПФУ в Донецькій області відповідних документів із зазначенням пільгової вислуги років для перерахунку пенсії, проте листом від 19.07.2019 року №В-376/12/01-2019 позивачу відмовлено у направленні документів, оскільки особам, яким була призначена пенсія відповідно до п. б ст. 12 Закону №2262 зарахування пільгової вислуги років для призначення пенсії законодавством не передбачено.

Проте, позивач вважає, що станом на день звільнення 21.06.2016 року він мав вислугу років відповідно 23 роки 02 місяці 05 днів, яка була достатньою для призначення йому пенсії за п. а ст. 12 Закону №2262.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2019 було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

20 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позов від представника ГУ ПФУ в Донецькій області, в якому зазначено, що жодна норма Закону №2262 не містить приписів щодо призначення пенсії за вислугу років при наявності вислуги років, обчисленої на пільгових мовах. Календарна вислуга позивача на день звільнення зі служби в поліції складає 15 років 06 місяців 20 днів, що не відповідає встановленим вимогам згідно з п. а ч. 1 ст. 12 Закону №2262, тому у задоволенні позову представник третьої особи просив відмовити у повному обсязі.

02 вересня 2019 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому зазначено, що з 21.06.2016 року позивач звільнений зі служби в поліції у 45-річному віці, вислуга років у календарному обчисленні склала 15 років 06 місяці 20 днів, що не дає права на призначення пенсії на підставі п. а ст. 12 Закону №2262, оскільки право на пенсію відповідно до цієї статті мають особи, які звільнені зі служби в період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних років та 6 місяців і більше. Пільгова вислуга років осіб, які були звільнені зі служби та мають відповідну календарну вислугу років для призначення пенсії п. а ст. 12 Закону №2262 впливає лише на розмір пенсії, проте таке не застосовується щодо осіб, яким була призначена пенсія відповідно до п. б ст. 12 Закону №2262. З огляду на наведене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

04 вересня 2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, аналогічна змісту позовної заяви. Додатково позивач зазначив, що Закон №2262 не містить розмежування календарного та пільгового обчислення вислуги років, що з урахуванням положень ст. 17-1 цього Закону та Постанови КМУ №393 свідчить про необхідність зарахування до вислуги років періоду, обчисленого на пільгових умовах. Тому позивач вважає, що на час звільнення, станом на 21.06.2016 року, він мав для призначення пенсії за вислугою років 25 років 06 місяців 23 дні.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, має статус учасника бойових дій, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 8-9, 21-22).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ НП в Донецькій області від 15 червня 2016 року № 152 о/с позивача звільнено зі служби в поліції (через хворобу) з 21 червня 2016 року відповідно до п. 2 ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», в якому також визначено стаж служби в поліції на день звільнення в календарному обчисленні - 15 років 06 місяців 20 днів, для виплати одноразової грошової допомоги - 07 років 05 місяців, загальний трудовий стаж - 25 років 05 місяців 03 дні (а.с. 10).

Наказом ГУ НП в Донецькій області від 14 червня 2019 року № 226 о/с внесені зміни до наказу від 15.06.2016 №152 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 та вважати вислугу років на 21 червня 2016 року у пільговому обчисленні - 23 роки 05 місяці 05 днів (а.с. 23).

Водночас, за результатами розгляду заяв позивача, в тому числі, від 06 липня 2019 року, листами від 14.06.2019 №108зі/12/01-2019, від 01.07.2019 №В-339/12/01-2019, від 19.07.2019 №В-376/12/01-2019 ГУ НП в Донецькій області повідомлено позивачу, що його вислуга років станом на 21 червня 2016 року в календарному обчисленні складає 15 років 06 місяців 20 днів, у пільговому обчисленні - 23 роки 02 місяці 05 днів. Особам, яким була призначена пенсія відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зарахування пільгової вислуги років для призначення пенсії законодавством не передбачено, тому відсутні законні підстави для направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області матеріалів для перерахунку пенсії (а.с. 11-18).

Суд зазначає, що обчислена відповідачем пільгова вислуга років не оспорюється, відповідні доводи відсутні.

Спірним у даній справі є відмова у направленні документів до ГУ ПФУ в Донецькій області для призначення пенсії позивачу відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки станом на дату його звільнення зі служби загальна вислуга становить 25 років 06 місяців 23 дні, що є достатньою підставою для набуття права на пенсію за вислугу років на підставі цієї статті.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсій за вислугу років визначені у статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. «а» ч. 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Згідно з ч. 2 статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 22 календарних роки та 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних роки та 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17.

Суд зауважує, що календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді, тому саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Враховуючи приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої п. «а» ч. 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарної вислуги років - замість 22 календарних років та 6 місяців або більше позивач має календарну вислугу 15 років 06 місяців 20 днів, у зв`язку з чим йому була призначена пенсія відповідно до п. «б» статті 12 зазначеного Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 295/10742/16-а (адміністративне провадження № К/9901/33618/18), від 31 січня 2019 року у справі № 295/15121/16-а (адміністративне провадження № К/9901/30776/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17 (адміністративне провадження № К/9901/17388/18).

Згідно з ч. 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи правовий висновок Верховного Суду щодо застосування вказаних норм матеріального права, суд не може прийняти аргументи позивача, якими він обґрунтовує достатність підстав для набуття права на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» наявністю на дату його звільнення зі служби загальної вислуги 25 років 06 місяців 23 дні. З цих же підстав суд не приймає інші доводи позивача.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає належних правових підстав для зобов`язання ГУ НП в Донецькій області підготувати та направити до ГУ ПФУ в Донецькій області необхідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з положеннями статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись ч.2 ст. 2 КАС України, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають стягненню.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Судове рішення складено та підписано 10 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко