Справа № 214/939/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/939/19
2-а/214/88/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 вересня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Печарник З.І.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора ГРПП з обслуговування СП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Розмаріца Івана Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом 04.02.2019 року, в якому просив скасувати постанову ДПО18 №139309 від 16.01.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 16.01.2019 року о 07-30 год. рухаючись по трасі М14 Одеса-Мелітополь на транспортному засобі Volvo FH 12.380 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом KRONES з державним номерним знаком НОМЕР_2 він був зупинений та звинувачений у порушенні вимог п. 31.4.5 (б) ПДР України, а саме рух на транспортному засобі з шинами, які мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркас, відшарування протектора і боковини. Причину зупинки відповідач не пояснив. Він намагався пояснити відповідачу, що нічого не порушував та те, що це особливий виріз корту, а не поріз чи пошкодження шини, однак його заперечення залишись поза увагою відповідача. Крім того, щоб у відповідача не було сумніві та він дав скористатись вимогою п. 31.5 ПДР України та замінив нібито-то пошкоджену шину. Але все ж таки відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУАП. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки відповідач не назвав причину зупинку транспортного засобу, постанова не мітить відомостей про технічний засіб яким здійснено фото або відео запис. Крім того, в постанові відповідача його прізвище зазначено як ОСОБА_1 , а він є ОСОБА_1 , що виключає суб`єкта адміністративного правопорушення. Крім того, він не порушував вимог ПДР України. Враховуючи викладене інспектор безпідставно виніс оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 05.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.12).

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Судом неодноразово направлялись судові повістки з повідомленням про час та місце розгляду справи. У встановлений судом 15-денний строк з дня отримання позову та ухвали про відкриття провадження відповідач відзив не подав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

16.01.2019 року інспектором ГРПП з обслуговування СП ГУНП в Одеській області Розмаріца І.М. винесено постанову серії ДПО18 №139309 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.5).

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 16.01.2019 року о 07:30 год. на автодорозі міжнародного значення М14 Одеса-Мелітополь водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volvo FH 12.380 з державним номерним знаком НОМЕР_1 буксирував напівпричеп KRONES з державним номерним знаком НОМЕР_2 шини якого мали місцеві порізи та оболоней корд, чим порушив п.31.4.5 «б» ПДР України.

Крім того, в оскаржуваній постанові інспектором було невірно зазначено прізвище особи, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 , замість правильно ОСОБА_1 .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Не визнаючи факт вчинення адміністративного правопорушення та вважаючи неправомірною постанову позивач звернувся до суду.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як слідує зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, диспозицією ч.1 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.33 Закону України, «Про дорожній рух», технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

За вимогами ч. 2 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі: порушення вимог щодо їх переобладнання; порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв; виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

Відповідно до п.31.4.5 (б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, у тому числі для причепів (для яких установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів), якщо шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що він порушення правил дорожнього руху не допускав, спростування цього відповідачем не надано.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В КУпАП та КАС України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому обвинувачення, адже в силу ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч.3 ст.79 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем належними, достовірним та достатніми доказами не доведено перед судом безпосереднього факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення. В судове засідання не були представлені жодні докази, які б підтверджували обставини виявленого правопорушення. А відтак, оскільки позивач вважає постанову не законною та заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а відповідач не надав доказів факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи сукупність викладених обставин та доведеність неправомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям справи у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ГРПП з обслуговування СП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Розмаріца Івана Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ДПО18 №139309 від 16.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду складено та підписано10.09.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.