Справа № 826/17412/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 вересня 2019 року № 826/17412/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
проскасування рішення від 27.08.2018р., зобов`язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- скасування рішення №6650/03 від 27.08.2018р., яке викладене у формі листа про відмову позивачу у призначені пільгової пенсії відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу роботу на посаді респіраторника з 18.09.1989р. по 22.04.2002р. з повним робочим днем, відповідно до трудової книжки;

- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення, а саме: з серпня 2017 року.

Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 03 червня 2019 року повернуто заяву позивача від 30.05.2019р. про уточнення позовних вимог на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийняття оскаржуваного рішення, яким відмовлено позивачу у призначені пільгової пенсії відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

05 грудня 2018 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, оскільки оскаржуване рішення не є рішенням про відмову позивачу у призначені пенсії, а містить лише інформаційний характер, в якому запропоновано лише звернутись до Управління з заявою встановленого зразка та необхідними документами.

Відповідач також зазначив, що рішення за результатами розгляду заяви позивача щодо призначення пенсії за Списком №1, Управлінням ще не прийнято.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 18.09.1989 року прийнятий на посаду респіраторщика в 1-й взвод до Управління ГН та ВГСЧ Штабу ВГСЧ Південно - західний.

01 листопада 1993 року переведений респіраторщиком в Київський ВГСО у відповідності з наказом № 65 від 14.07.1993 року штаб «ВГСЧ «Про структурну реорганізацію ВГСЧ» на підставі наказу № 111к від 01.11.1993 р.

Відповідно до наказу Укрдержкорпорації «Укрметротонельбуд» воєнізована рятувальна частина «ВГСЧ Юго-Запад» була перейменована у Воєнізовану гірськорятувальну службу відповідно до наказу № 08 від 07.03.1996 р.

03 липня 1998 року Штаб ВГРС УДК «Укрметротунельбуд» згідно з постановою КМУ від 30.03.1998 року був переданий до сфери управління та перейменовано на Київський штаб ДВГРС, згідно Наказу МНС України № 204 від 03.07.1998 р.

01 жовтня 1998 року позивач призначений на посаду респіраторника до Київського штабу Київського воєнізованого гірнічо-рятувального загону (КВГРЗ), відповідно до наказу № 118-к від 01.10.1998 р.

13 жовтня 1999 року на базі Київського штабу ДВГРС створено штаб ВГРЗ Центрального органу та позивача звільнено з посади згідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України 01.10.2000 р. та поновлено на підставі рішення Радянського районного суду м. Києва від 17.04.2001 р.

22 квітня 2002 року позивача звільнено з посади респіраторника за станом здоров`я в порядку п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Також судом встановлено, що позивач працював на посаді респіраторника в організаціях, які входять до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, про що свідчить постанова Кабінету Міністрів України від 30.03.1998 р. № 386 «Про передачі до сфери управління Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи воєнізованих гірничорятувальних формувань».

Наказом Штабу воєнізованих гірничорятувальних частин Південно-Заходу від 28.12.1994 р. № 113, згідно постанову КМУ від 01.08.1992 р. № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць з шкідливими умовами праці і вимогами Міністерства соціального захисту населення» в ВГРЧ Південно-Заходу проведена атестація робочих місць і були атестовані робочі місця: респіраторника набирача проб, командира відділення, помічника командира взводу, командира взводу, заступника командира загону, командира загону, які зайняті повний робочий день.

Наказом Штабу воєнізованої гірничорятувальної служби УДК «Укрметротунельбуд» від 11.11.1997 р. № 89, атестаційна комісія ВГРС УДК «Укрметротунельбуд» у відповідності з постановою КМУ «Про порядок атестації робочих місць по умовам праці» № 442 від 01.08.1992 р. і наказу Штабу ВГРС від 18.08.1993 р.№ 82 «Про проведення атестації робочих місць по умовах праці» підтвердила і встановила право працівників ВГРС на пільги і компенсації за роботу в несприятливих умовах по наступним професіям: перелік робочих місць, що мають право на пільгову пенсію згідно Списку № 1 розділу І п. 5, затвердженого КМУ від 11.03.1994 р. № 162. Умови праці за зазначеними висновками - особливо шкідливі та особливо тяжкі.

Наказом Держаної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби Головного штабу від 07.10.199 р. № 179 «Про результати перевірки атестації робочих місць на основі постанови КМУ від 01.02.1992 р. № 442» атестаційна комісія Головного штабу державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у відповідності до Постанови КМУ від 01.08.1992 р. за № 442 «Про порядок проведення атестації» та методичних рекомендацій, затверджених постановою Міністерства праці та соціальної політики від 01.09.1992 р. за № 41 та наказу головного штабу державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у відповідності до постанови КМУ від 01.08.1992 р. № 442 «Про порядок проведення атестації» та методичних рекомендацій, затверджених постановою Міністерства праці та соціальної політики від 01.09.1992 р. за № 41 та наказу Головного штабу державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної) служби від 06.10.1999 р. за № 74 «Про проведення атестації робочих місць згідно з умовами праці» підтвердила та встановила право працівників державної воєнізованої гірничорятувальної (аварійно-рятувальної служби) на пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах праці, зокрема, респіраторників.

На підставі вищевикладеного, позивач у 2018 році звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо призначення пенсії за віком за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 27.08.2018р. №66503/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладене призначити пенсію за віком за Списком №2 згідно Закону не має законних підстав.

Рекомендовано позивачу особисто звернутися до управління з відповідною заявою та пакетом документів для призначення пенсії.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначені пільгової пенсії відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо строків звернення до суду ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить скасувати рішення відповідача від 27.08.2018р.

У той же час, з вказаним адміністративним позов позивач звернувся до суду 24.10.2018р., тобто в межах строків, визначених частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 461-2016-п ), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За положеннями ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» серед документів, які подаються до Пенсійного фонду України разом із відповідною заявою для призначення пенсії за віком, є довідка про заробітну плату особи для обчислення пенсії, документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач у 2018 році звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо призначення пенсії за віком за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 27.08.2018р. №66503/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладене призначити пенсію за віком за Списком №2 згідно Закону не має законних підстав.

Рекомендовано позивачу особисто звернутися до управління з відповідною заявою та пакетом документів для призначення пенсії.

У письмовому відзиві на позов, відповідач зазначає, що лист від 27.08.2018р. №66503/03 містить лише інформаційний характер, в якому запропоновано позивачу звернутися до Управління з заявою встановленого зразка та необхідними документами, а тому вказаний лист не є відмовою у призначенні пенсії, як це стверджує ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вказаний лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.08.2018р. №66503/03 не є відмовою у призначені ОСОБА_1 пільгової пенсії за Списком №1.

Так, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2018р. у справі №761/38943/17 залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р., позов задоволено, визнано протиправними дії Державної служби з надзвичайних ситуацій щодо відмови позивачу надати документи, а саме: довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, документів про проведення атестації робочих місць для підтвердження пільгового стажу роботи за списками № 1 у період роботи з 18.09.1989 року по 22.04.2002 року та зобов`язано Державну службу з надзвичайних ситуацій видати позивачу довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, необхідну для призначення пенсії на пільгових умовах для подачі до органу Пенсійного фонду, що призначає пенсію, передбачену Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1, Постановою КМУ від 12.08.2003 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній», копії документів про проведення атестації робочих місць для підтвердження пільгового стажу роботи за Списком № 1 у період роботи з 18.09.1989 р. по 22.04.2002 р.

У матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 , копія якої міститься в матеріалах справи, наявна його заява від 29.08.2018р. про переведення з пенсії по інвалідності на пільгову пенсію за Списком №1 за віком.

До вказаної заяви позивачем було додано, зокрема, Довідку Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10.08.2018р. №28-3/24/267 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Тобто, ОСОБА_1 на виконання вимог листа від 27.08.2018р. №66503/03 повторно звернувся до Головного управління з заявою від 29.08.2018р. про переведення його з пенсії по інвалідності на пільгову пенсію за Списком №1 за віком до якої додав Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

На підставі вказаної заяви позивача від 29.08.2018р. Управлінням було проведено позапланову перевірку достовірності документів про заробітну плату наданих для призначення (перерахунку) пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатами якої 24.09.2018р. складено акт №1231.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Листом - повідомленням від 23.10.2018р. №98186/02 позивача було запрошено до Управління для надання довідки про періоди пільгового стажу з вірним зазначенням пункту, який відображає характер робіт для призначення пенсії на пільгових умовах.

Як зазначає відповідач, позивачем в листопаді 2018 року була додана довідка Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 09.11.2018р. №28-3/24/398 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржуваний позивачем лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.08.2018р. №66503/03 не є листом - відмовою у призначені йому пільгової пенсії за Списком №1, оскільки він містить лише інформаційний характер та ним було запропоновано звернутися позивачу до Управління з заявою встановленого зразка та необхідними документами, що й було зроблено ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб`єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін