Справа № 420/3908/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3908/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: ОСОБА_1 , за паспортом

від відповідача: Пурдік В.В. - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати індексації за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 01 липня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати індексації за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 15 червня 2017 року №399 на підставі ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», полковника ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу, звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я), та наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07 липня 2017 року позивача було виключено із списків особового складу частини та проведено з ним виплату грошового забезпечення.

У позовній заяві позивач зазначив, що згідно з отриманої від військової частини НОМЕР_2 довідки №350/174/35/778 від 25.05.2019 року вбачається, що відповідач здійснював нарахування позивачу грошового забезпечення у такому складі: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення (щомісячна додаткова грошова винагорода, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія), але у період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року відповідач не проводив та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення.

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення протягом з 01 січня 2916 року по 07 липня 2017 року є неправомірною, а також неправомірною є відмова щодо здійснення розрахунку та виплати позивачу індексації за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року на підставі звернення позивача.

Ухвалою від 18 липня 2019 року після усунення позивачем недолік, що зумовили залишення позову без руху, позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 03 вересня 2019 року.

На відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Також на перше судове засідання з`явився представник відповідача, подавши суду відзив на позовну заяву.

На відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити повністю у задоволенні позову.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, зазначаючи, що у Військової частини НОМЕР_2 кошти на виплату індексації в період з 01 січня 2016 року по 07 липня 2017 року були відсутні. Крім того, відповідач зазначив, що механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає та нарахування сум індексації здійснюється у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі.

Також, відповідач зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.07.2017 року №152 позивача звільнено в запас та виключено зі списків особового складу військової частини, у той час позивачем не заявлено жодних вимог та претензій до командування, що свідчить про те, що на час видання наказу №152 від 07.07.017 року військовою частиною були проведені усі необхідні розрахунки по видам забезпечення, з якими позивач погодився.

Позивач подав до суду відповідь на відзив (вхід. № 31114/19 від 30.08.2019 року), в якій зазначив, що доводи відповідача вважає незаконними та необґрунтованими. Щодо доводів відповідача про відсутність заперечень щодо проведених розрахунків під час звільнення, позивач зазначив, що йому не було відомо про те, що грошове забезпечення виплачено без проведеної індексації. Про це він дізнався лише у травні 2019 року від своїх співслужбовців та звернувся з відповідним зверненням до військової частини.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, суд встановив такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 (а.с.12).

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 15 червня 2017 року №399 на підставі ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», полковника ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу матеріально-технічного забезпечення повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Повітряних Сил Збройних Сил України та звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я) (а.с.15).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №152 від 07 липня 2017 року, позивача виключено із списків особового складу військової частини та проведено виплату грошового забезпечення у такому складі: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення (щомісячна додаткова грошова винагорода, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія (а.с.16).

Але у період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення, що представником відповідача у судовому засіданні не заперечувалось.

Матеріалами справи підтверджено, що 20 травня 2019 року позивач звернувся з інформаційним запитом до командира військової частини НОМЕР_2 , в якому просив надати довідку про розмір грошового забезпечення та виплаченого грошового забезпечення згідно з відомості на виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року та здійснити розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року, виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року (а.с.19-20).

Військова частина НОМЕР_2 листом від 25 травня 2019 року вих. №350/174/35/78 надала позивачу довідку про грошове забезпечення та повідомила про те, що у Військової частини НОМЕР_2 кошти на виплату індексації в період з 01 січня 2016 року по 07 липня 2017 року були відсутні та зазначено, що механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди не має, та нарахування сум індексації здійснюється у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі (а.с. 20, 21).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та встановлені судом факти та обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені повністю, виходячи з такого.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що,згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, якає обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатомі не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17

Відсутність бюджетного фінансування індексації, на яку, в своєму відзиві посилається представник відповідача, на обов`язок відповідача її нараховувати та виплачувати не впливає.

При цьому, нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Однак, пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

З наданих у судовому засіданні пояснень позивача встановлено, що відповідач не здійснював нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період із 01.01.2016 року по 07.07.2017 року.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності на рахунках військової частини НОМЕР_2 коштів для виплати індексації грошового забезпечення як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» такої підстави для не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення не передбачено.

Також відхиляються судом посилання відповідача на роз`яснення Міністерства соціальної політки України, оскільки вони носять рекомендаційний характер.

Стосовно тверджень відповідача, що позивач не має права на індексацію, оскільки на час видання наказу про командира військової частин НОМЕР_2 №152 від 07.07.2017 року про виключення зі списків особового складу позивач погодився з наказом та жодних претензій не мав, суд зазначає, що такі твердження судом відхиляються, оскільки Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено право позивача на індексацію, а відповідач має обов`язок щодо проведення такої індексації, який не був виконаний.

У постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17 Верховний Суд з аналогічних спірних правовідносин, звернув увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин (п. 33 вказаної постанови Верховного Суду).

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено, що протягом періоду, за який не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення ним були вжиті заходи для виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 23.03.2002 № 5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, оцінивши наведені докази кожний окремо та у їх сукупності, застосувавши вище приведені норми матеріального права до спірних правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд доходить висновку, що належить стягненню з Військової частини НОМЕР_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання неправомірною бездіяльності щодо невиплати індексації за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 07.07.2017 року включно.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок ).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 09» вересня 2019 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.