Справа № 462/4498/19
Суддя: Кирилюк А. І.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/4498/19
Провадження № 2-а/462/203/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюка А.І.,

при секретарі Аврамишин Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 № 496956 від 08.07.2019 року відносно ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує, що проїзд перехрестя здійснював на дозволене світло, а поліцейским, всупереч ст. 283 КУпАП у постанові про про адміністративне правопорушення, не зазначений технічний засіб, яким був здійснений відеозапис правопорушення.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.07.2019 року відкрито провадження по справі. Вказану ухвалу було надіслано відповідачу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 196956 від 08.07.2019 р. інспектором взводу №1 роти № 4 батальйону №4 УПП у Львівській області лейтенантом поліції Поторейко І.І., позивач ОСОБА_1 , водій автомобіля «Nissan Qashqai» номерний знак НОМЕР_1 , 08.07.2019 року о 17 год. 05 хв. у м. Львові по вул.Перфецького, «здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний, чим порушив п.8.7.3.е ПДР" України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП./а.с.6/

Згідно до ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. «е» ст. 8.7.3 ПДР Сигнали світлофора мають такі значення:..е)червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух...

Суд приймає до уваги пояснення позивача наведені в позові, та надані ним в судовому засіданні.

Суд зазначає, що позивач описує світлофор на виїзді від автостоянки, що розташована біля супермаркету «АШАН» (адреса: м.Львів, вул.В.Великого, 58), при повороті направо при виїзді на вул.Кульпарківську. Світлофор же який описнаий поліцейским ОСОБА_2 , є наступним за напрямом руху по вул.Кульпарківської. Суд звертає також увагу відповідача на недбалий розгляд справи, що можливо встановити з самої оскаржуваної постанови. Це стосується викладу обєктивної сторони події правопорушення, з опису якої місце та обставини фактично встановити неможливо, оскільки виникають питання: звідки, куди рухвася автомобіль, проїзд чого він здійснив. Крім того, оскаржувана постанова зовсім не містить додатків та посилань на докази.

Таки чином, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови було прийняте зазначене рішення на підставі об`єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, суду не представлено. Так відповідач не надав суду жодного доказу вчинення позивачем правопорушення за обставин описаним ним в оскаржуваної поставнові.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак ненадання доказів в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись наявними у справі доказами, що повністю відповідає положенням ст.205 КАС України.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що інспектором поліції порушено норми ст. 245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, то суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії інспектора взводу №1 роти № 4 батальйону №4 УПП у Львівській області лейтенантом поліції Поторейко І.І. протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 № 496956 від 08.07.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду в тридцяти денний строк з дня проголошення.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя