Справа № 160/3295/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2019 року Справа № 160/3295/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки, розрахована в ньому сума є безпідставною. Також, на думку позивача, відповідач здійснив нарахування податкового зобов`язання не в порядку та у спосіб, передбачений законодавством України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року відкрито провадження у справі №160/3295/19 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У відзиві на позовну заяву ГУ ДФС в Дніпропетровській області позовних вимог не визнав, просив в його задоволенні відмовити на тій підставі, що відповідно до п.288.1 ст.288 Податкового Кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Як зазначено у ст.125 Земельному кодексі України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Зазначає, що у договорах оренди визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
Позивачем до суду надіслано відповідь на відзив в якій, ОСОБА_1 зазначає, що згідно до вказаних у відзові розрахунках не вбачається, що контролюючий орган врахував, що позивач орендує лише частину спірної земельної ділянки, що свідчить про необґрунтованість нарахування податку на всю ділянку.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою 06.06.2005 року укладено договір оренди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1911 га, площа частки за яку справляється орендна плата становить 1,39% або 0,0027 га. Договір укладено на 25 років. Нормативна грошова оцінка землі складає 1789621,99 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що згідно з пунктом 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель у порядку, встановленому законом.
Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ, із змінами та доповненнями (далі - Земельний Кодекс), а справляння плати за землю, зокрема орендної плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 р.
Згідно зі ст. 206 Земельного Кодексу використання землі в Україні є платним.
Відповідаю до ст.ст. 269, 270 Податкового кодексу України платниками земельного податку (далі - податок) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктом оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Згідно із п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Підпунктом 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Відповідно до п.п. 14.1.74 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України - земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.
Згідно із п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб.
Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до пункту 288.2 статті 288 цього Кодексу визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 Податкового кодексу України).
Як встановлено судом, позивачем відповідно до договору оренди, укладеним з Дніпропетровською міською радою 06.06.2005 року, використовується 0,0027 га з земельної ділянки, загальною площею 0,1911 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
В свою чергу під час розрахунку податку, що підлягає до сплати, контролюючим органом використано витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1911 га. Та не враховано, що ОСОБА_1 користується лише незначною частиною від даної земельної ділянки, а тому нарахування орендної плати з фізичних осіб з розрахунку від розміру всієї ділянки на думку суду є протиправним та помилковим.
Враховуючи, що в силу приписів статті 288 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкові зобов`язання зі сплати до бюджету орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності покладаються виключно на орендаря такої земельної ділянки, а саме 0,0027 га, яким у даному випадку є ОСОБА_1 , твердження відповідача про наявність у позивача обов`язку щодо сплати орендної плати за всю земельну ділянку суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать нормам податкового законодавства України. Суд не заперечує наявність у позивача обов`язку сплачувати за землю, разом з тим, вважає за необхідне наголосити, що справляння такого податку повинно відбуватись пропорційно від фактично використовуваємого розміру земельної ділянки.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову .
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В матеріалах справи наявні банківські квитанції, які свідчать про сплату позивачем судового збору у сумі 768,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова