Справа № 560/2042/19
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2042/19
РІШЕННЯ
іменем України

10 вересня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням проведених виплат;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019, яке залишене без змін згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі №560/3957/18 задоволено позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, а саме визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із урахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі №560/3957/18 військова частина НОМЕР_1 частково виконала рішення судів, а саме частково виплатила одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 32880,32 грн. за фактично 7 (сім) років служби, в той час, коли надані докази підтверджують загальну вислугу років позивача у обчисленні понад 10 років.

Ухвалою від 08.07.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в даній справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому викладена позиція щодо позову, зокрема, представник відповідача зазначає, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі 560/3957/18, яке набрало законної сили, військовою частиною НОМЕР_1 17.04.2019 було нарахувано та виплачено ОСОБА_1 , за період його проходження військової служби у військових частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , та в органах МВС України одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що підтверджується витягом із роздавальної відомості №139 від 17.04.2019.

Військова частина НОМЕР_1 зазначений позов ОСОБА_1 вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки вважає, що в повному обсязі виконала судове рішення від 22.01.2019 у справі 560/3957/18.

В поданій відповіді на відзив, позивач зазначає, що вважає твердження відповідача, викладені у відзиві, необґрунтованими та зазначає, що одноразова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби йому була виплачена лише за 9 років за службу в МВС та у військових частинах НОМЕР_3 . А3650. НОМЕР_5 в той час, коли його вислуга складає 19 років. Позивач вважає, що розрахунок вислуги років проводиться наступним чином: 12 років 00 місяців 17 днів (вислуга років у МВС України), 7 років 00 місяців 10 днів, (військова служба в ЗСУ в т.ч. пільгова участь в АТО, що розраховується, як один до трьох за період з 04.07.2014 по 25.03.2014, з 27.12.2015 по 10.03.2016 та з 13.04.2017 по 10.08.2017 - 10 років 00 місяців 27 днів.

Додатково повідомив, що на утриманні у нього перебуває дружина та донька, тривалі ненарахування та невиплата одноразової грошової допомоги призвели до негативних наслідків в сім`ї (чвари, непорозуміння), тому завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 30000,00 грн., що обумовлене вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Згідно послужного списку позивача та військового квитка сержанта ОСОБА_1 вбачається, що позивач:

- з 23.04.2004 - 25.10.2005 - проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_3 ;

- з 15.03.2006 - 16.09.2008 - проходив військову службу за контрактом у військових частинах НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

- 16.09.2008 - позивач звільнений із військової служби за контрактом із військової частини НОМЕР_5 ;

- з 19.05.2014 по 29.05.2015 - проходив військову службу при мобілізації у військовій частині НОМЕР_6 . 29.05.2015 позивачу при звільненні із військової частини НОМЕР_6 була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 1122,24 грн., що підтверджується витягом із роздавальної відомості, яка наявна в матеріалах справи;

- з 13.08.2015 по 10.10.2016 проходив військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_7 . 10.10.2016 при звільненні із військової служби, позивачу згідно наказу командира військової частини НОМЕР_7 від 01.10.2016 №221 була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 2745,00 грн.;

- 25.10.2015 25.10.2019 проходження служби у ЗСУ за контрактом у 19 ракетній бригаді Сухопутних військ ЗСУ (військова частина НОМЕР_1 ).

Позивач звертався до командування військової частини із рапортом про виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно за період з 26.10.2016 по 26.10.2018 позивачу була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 9537,44 грн.

Не погоджуючись з такими діями військової частини, позивач звернувся до суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019, яке залишене без змін згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі №560/3957/18 задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із урахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі №560/3957/18 військова частина НОМЕР_1 Військовою частиною НОМЕР_1 17.04.2019 було нараховано та виплачено ОСОБА_1 за період проходження ним військової служби у військових частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , та в органах МВС України 32881,32 грн. одноразової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у відповідних військових частинах та в органі МВС, що підтверджується витягом із роздавальної відомості №139 від 17.04.2019.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо неповного нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби протиправною, та такою, що суперечить вимогам законів України та порушує його конституційні права, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до пункту 2 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Вказаний порядок регулює питання розміру одноразової грошової допомоги, яка обчислюється за кожний повний календарний рік служби. Право ж на отримання такої допомоги передбачене за умови наявності вислуги 10 років і більше. Вислуга років у даному випадку не обчислюється календарними роками служби, а може включати різні періоди, в тому числі і пільгове обчислення строку вислуги.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Судом встановив, що відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019, яке залишене без змін згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі №560/3957/18 задоволено позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із урахуванням проведених виплат.

Вказаним рішенням встановлено, що згідно наказу по особовому складу № 109 о/с від 30.04.2013, вислуга років позивача становить - 12 років, згідно розрахунку вислуги років військової служби у ЗСУ при звільненні військовослужбовця вислуга років позивача становить - 8 років, тобто умова обчислення наявності 10 і більше років вислуги дотримана, у зв`язку з цим позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На виконання вказаного рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі №560/3957/18 військова частина НОМЕР_1 виплатила одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 32880,32 грн.

З матеріалів справи, вбачається, що розрахунок нарахування одноразової допомоги здійснювався на підставі даних про проходження військової служби вказаних у послужному списку особової справи ОСОБА_1 , а саме:

1. служба у в/ч НОМЕР_3 (з 23.04.2004 по 25.10.2005) - 01 рік 06 місяців 02 дні;

2. служба у в/ч НОМЕР_8 (з 15.03.2006 по 30.10.2006) - 00 років 07 місяців 15 днів;

3. служба у в/ч НОМЕР_5 (з 31.10.2006 по 16.09.2008) - 01 рік 10 місяців 16 днів;

4. служба в органах УМВС України в Хмельницькій області (з 15.05.2009 по 30.04.2013) - 03 роки 11 місяців 15 днів;

5. служба у в/ч пп НОМЕР_6 (з 19.05.2014 по 29.05.2015) - 01 рік 00 місяців 10 днів;

6. служба у в/ч пп НОМЕР_7 (з 13.08.2015 по 10.10.2016) - 01 рік 01 місяць 28 днів;

7. служба у в/ч НОМЕР_1 (з 26.10.2016 по 26.10.2018 року) - 02 роки 00 місяців 00 днів.

Одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачено за сім років (службу в структурі ОВС враховано) у зв`язку з тим, що до розрахунку враховувалась календарна вислуга років за періоди:

проходження служби у в/ч НОМЕР_3 (з 23.04.2004 по 25.10.2005) - 01 рік 06 місяців 02 дні;

проходження служби у в/ч НОМЕР_4 (з 15.03.2006 по 30.10.2006) - 00 років 07 місяців 15 днів;

проходження служби у в/ч НОМЕР_5 (з 31.10.2006 по 16.09.2008) - 01 рік 10 місяців 16 днів;

проходження служби в органах УМВС України в Хмельницькій області (з 15.05.2009 по 30.04.2013) - 03 роки 11 місяців 15 днів.

Загальна календарна вислуга років становить 07 років 11 місяців 17 днів.

За наступні роки служби в Збройних Силах України громадянина ОСОБА_1 виплачено одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме:

- за періоди служби у в/ч пп НОМЕР_6 (з 19.05.2014 по 29.05.2015 - 01 р. 00 міс. 10 днів) - отримав в розмірі 1124,24 грн. (згідно витягу із роздавальної відомості від 15.06.2015 №165);

- за періоди служби у в/ч пп НОМЕР_7 (з 13.08.2015 по 10.10.2016 - 01 р. 01 міс. 28 днів) - отримав в розмірі 2745,29 грн. (наказ командира в/ч-пп НОМЕР_7 від 10.10.16р. №221);

- за періоди служби у в/ч НОМЕР_1 (з 26.10.2016 по 26.10.2018 - 02 р. 00 міс. 00 днів) - отримав у розмірі 9537,44 грн. (наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 26.10.18р. №238).

Як слідує з матеріалів позову, предметом спору є протиправність дій військової частини НОМЕР_1 щодо не повного виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі 560/3957/18, яка набрала законної сили.

Враховуючи те, що вказаним рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі 560/3957/18 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із урахуванням проведених виплат, суд дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_1 17.04.2019 нарахувала та виплатила ОСОБА_1 , за період його проходження військової служби у військових частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , та в органах МВС України одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 32880,32 грн., врахувавши проведену виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумах: 1124,24 грн., 2745,29 грн. та 9537,44 грн.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частини 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Згідно з частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги в частині визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги щодо стягнення з військової частини НОМЕР_1 моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 в справі № 804/2252/14, від 20.02.2018 у справі №818/1394/17.

Суд вважає, що позивач не надав до суду доказів, які підтверджують факт наявності моральної шкоди, ні в чому вона полягає у відповідності до статті 23 ЦК України, ким та в якій мірі вона була завдана, наявність причинного зв`язку між протиправними діями та можливим завданням такої шкоди.

За правилами статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 вересня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_9 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_10 )

Головуючий суддя В.В. Матущак