Справа № 263/13213/19
Суддя: Шевченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/263/304/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

перекладача Хемраєва А.,

представника позивача Полякової В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя у порядку розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ за правилами позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що відповідач є громадянином Республіки Узбекистан, який в`їхав на територію України у грудні 2018 року, та з березня 2019 року проживав на території України з порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З цього часу нелегально перебуває на території України, немає документу, який дає право на виїзд з України. 24.04.2019 при проведенні цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю виконання законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» працівниками Маріупольського міжрайонного відділу міграційного контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС у Донецькій області разом з працівниками ГУ НП в Донецькій області було встановлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП,та на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.24.04.2019 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження. Однак відповідач самостійно не виконав раніше винесеного рішення про примусове повернення до країни походження, від виїзду з України ухиляється. У зв`язку з чим просить примусово видворити з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , затримати з поміщенням до ПТПІ.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав, просив про задоволення позову.

Відповідач зазначив, що дійсно перебував на території України без достатніх правових підстав, та не мав коштів для здійснення виїзду з України.

Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд доходить до такого.

В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2019 під час проведення на території м. Маріуполя операції, під умовною назвою «Мігрант», з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України при сумісному відпрацюванні працівниками Маріупольського міжрайонного відділу міграційного контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС у Донецькій області разом був встановлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на території України без наявних законних підстав, які б надавали йому право перебувати на території України.

У відношенні відповідача Маріупольським міжрайонним відділом міграційного контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС у Донецькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Зазначене адміністративне стягнення ОСОБА_3 у встановленому порядку не оскаржував, штраф не сплатив.

На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Маріупольським міжрайонним відділом міграційного контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС у Донецькій області було винесено Рішення № 24 від 24.04.2019про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його самостійно залишити територію України у термін до 23.05.2019. Про це відповідачу було належним чином повідомлено та рішення вручене.

24.07.2019 Маріупольським міжрайонним відділом міграційного контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС України в Донецькій області під час проведення на території м. Маріуполя Донецької області цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю та виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не виконав рішення про примусове повернення № 24 від 24.04.2019, та знаходиться на території України без законних на то підстав.

Паспорту громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 не має, пояснив, що втратив його у 2018 році. Іншого документу, який дає право виїзду з України відповідач не має.

Відповідач постійного місця роботи та зареєстрованого місця проживання не має.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач, який є іноземним громадянам, з березня 2019 року перебуває на території України нелегально.

Відповідності до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд та виїзд з України іноземцями та особи без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Тобто, у відповідача відсутній документ, що дає право законно перебувати на території України та здійснити виїзд з території України.

Відповідно до частини 1 стаття 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідач в суді проти позову заперечував. Зазначив, що бажає проживати та працювати в Україні.

Абзацом 1 статті 26 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, шо іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Частиною 1 статті 30 вказаного Закону визначено, шо центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Відповідно до п. 4 ст. 30 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Отже, беручи до уваги встановлені факти та пояснення відповідача, суд дійшов до висновку, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , є нелегальним мігрантом та знаходиться на території України без законних на те підстав.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,ст.13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

В судовому засіданні встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту. З відповідними заявами до органів ДМС України відповідач не звертався. Доказів протилежного суду не надано.

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати,що особав будь-якомуразі не підлягає видворенню,якщо підпадає під захист ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

У суду відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України «Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України» позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само уразі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Зважаючи на те, що у громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 відсутні документи, що дають право на виїзд з України, а також беручи до уваги відсутність факту звернення до ДМС з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідач підлягає затриманню з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою його ідентифікації, а також примусовому видворенню за межі держави Україна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Зважаючи на вимоги, заявлені позивачем в прохальній частині адміністративного позову та керуючись п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд вбачає підстави звернути рішення до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 2., 5, 9, 72, 77. 241, 243, 246, 288, 289, 293, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, - задовольнити.

Примусово видворити з території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України строком на шість місяців.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, , юридична адреса: вул. Георгієвська, 30 а, м. Маріуполь, 87515, електронна адреса: ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Республіки Узбекистан, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.А. Шевченко