Справа № 520/6747/19
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 р. № 520/6747/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Рубіної Я.О.,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Лук`янцева С.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 520/6747/19 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги, рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області: № 6 від 29.03.2019, № 6 від 29.03.2019, № 06 від 29.03.2019, вимогу № Ф-6 від 29.03.2019, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 від 29.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій ґрунтуються на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки № 781/20-40-13-06-08/НОМЕР_1 від 14.03.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував, надавши відзив на адміністративний позов, та зазначив, що при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесені рішення є законними. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 з метою контролю за своєчасністю, достовірністю повнотою нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Результати перевірки оформлені актом № 781/20-40-13-06-08/НОМЕР_1 від 14.03.2019, яким зафіксовані порушення позивачем вимог діючого законодавства України, а саме: абз.1 п.2 ч. 1 ст.7, п.11 ст.8, п.2, п. 8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму за 2017 рікна суму 88913,46 грн; п.177.2, п. 177.10, ст.177 Податкового Кодексу України, а саме встановлено заниження чистого оподаткованого доходу за 2017 рік, донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 487904,60 грн; п.п. 1.4 пункту 16 підрозділу 10 розділу XX, ст.168 Податкового кодексу України, занижено суму військового збору за 2017 рік , що підлягає сплаті до бюджету на суму 40658,72 грн; п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755 зі змінами та доповненнями, повідомлення за формою № 20-ОПП до Київської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області не надано.

Не погоджуючись із висновками вказаного акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 18.03.2019 звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області із запереченнями.

Листом № 7756/ФОП/20-40-13-06-16 від 27.03.2019 відповідач повідомив позивача про розгляд заперечень та залишення висновків акту перевірки без змін.

На підставі висновків акту перевірки № 107/20-40-14-03-07/37191634 від 10.01.2018 податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення: № 6 від 29.03.2019 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яким збільшено суму грошового зобов`язання в розмірі 487904,60 грн та нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 243952,30 грн, № 6 від 29.03.2019 з військового збору в загальному розмірі 50823,40 грн, № 06 від 29.03.2019, яким застосовано штраф в загальному розмірі 170,00 грн; рішення № 6 від 29.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в загальному розмірі 17782,60 грн.

Також, 29.03.2019 Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 29.03.2019 з єдиного внеску в загальному розмірі 88913,46.

16.04.2019 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на вказані податкові повідомлення - рішення, вимогу, рішення про застосування фінансових санкцій.

Листом № 27715/6/99-99911-05-01-25 від 18.05.2019 Державна фіскальна служба України повідомила позивача про залишення скарги без задоволення.

27.06.2019 представник позивача звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області із заявою, в якій просив скасувати та видалити з відповідних обліків Головного управління ДФС у Харківській області та електронного кабінету ФОП ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 29.03.2019 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 6 від 29.03.2019.

В листі № 18736/ФОП/20-40-13-06-16 від 26.07.2019 відповідачем зазначено, що Державною фіскальною службою України за результатами розгляду скарги ФОП ОСОБА_2 (вх. № 5037/фоп від 22.04.2019) прийнято рішення № 23441/6/99-99-11-05-02-25 від 22.05.2019, яким оскаржені вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 29.03.2019 та рішення № 6 від 29.03.2019 залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Оцінюючи обґрунтованість прийнятих відповідачем рішень, суд зазначає наступне.

16 березня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ "Грейс Трейд" (покупець) укладено договір поставки № 16031, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець - купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у видаткових накладних, що складають невід`ємну частину цього договору.

Виконання вказаного договору між сторонами підтверджується видатковими накладними, товарно- транспортними накладними, рахунками - фактурами, довіреностями, платіжними дорученнями (а.с. 58-105, 112-125).

Окрім того, в акті перевірки № 781/20-40-13-06-08/НОМЕР_1 від 14.03.2019 (а.с. 162-163) вказано перелік податкових накладних, складених платником податків, які надавались під час проведення перевірки.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Згідно з ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначено в ст. 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.п 177.4.5 п. 177.4 ст 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Стосовно справляння військового збору, суд зазначає наступне.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 28.12.2014 року № 71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до ПК України, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Так, відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України , а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

При цьому, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 ПК України, а саме: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки № 781/20-40-13-06-08/НОМЕР_1 від 14.03.2019 підставою для винесення спірних рішень слугував висновок податкового органу про проведення господарської операції між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Грейс Трейд" без реального настання правових наслідків, з оформлення документів без реального руху товарів.

Поряд з цим, суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження взаємовідносин із ТОВ "Грейс Трейд" за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричинили втрату ними юридичного статусу первинних документів, контролюючим органом не доведено.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, суд вважає, що документи, надані позивачем, мають всі обов`язкові реквізити, зокрема, дату, місце складення документу, результат проведених робіт, підписи повноважних осіб, підтверджують реальність господарських правовідносин між позивачем та його когтрагентом.

За викладених обставин, суд вважає, що спірні господарські операції позивача були пов`язані з господарською діяльністю позивача, спричиняючи зміни в структурі його активів, підтверджені належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Суд критично ставиться до посилань податкового органу на негативну інформацію стосовно керівника ТОВ Грейс Трейд" ОСОБА_4, яка міститься у вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.02.2018 (справа 646/952/18), як на підставу не здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ "Грейс Трейд", оскільки на час складання акту перевірки вказаний вирок був скасований ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.10.2018.

Окрім того, 04.03.2019 Червонозаводським районним судом м. Харкова під час розгляду справи № 646/952/18 встановлено, що не відповідає умовам угоди факт відсутності в угоді інформації про виготовлення особисто ОСОБА_4 будь-яких документів, внесення саме ним до цих документів відомостей, його обізнаність щодо внесення в документи юридичної особи недостовірних відомостей, так само як і те, що його особисті документи або документи юридичної особи можуть бути застосовані для скоєння злочину.

З огляду на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтоване та правомірне формування позивачем даних податкового обліку по господарським взаємовідносинам з ТОВ "Грейс Трейд".

Отже, податкові повідомлення-рішення: № 6 від 29.03.2019, № 6 від 29.03.2019; рішення № 6 від 29.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 29.03.2019 з єдиного внеску в загальному розмірі 88913,46 грн винесені з порушеннями норм чинного законодавства, у зв`язку з чим, вказані рішення підлягають скасуванню.

Щодо правомірності винесеного податкового повідомлення - рішення № 06 від 29.03.2019, яким застосовано штраф в загальному розмірі 170,00 грн за порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, суд вказує наступне.

Відповідно до п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідно до розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України. Якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку. Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

В акті перевірки № 781/20-40-13-06-08/НОМЕР_1 від 14.03.2019 податковим органом вказано, що за договором з орендодавцем TOB ХММЗ №1 код 32174206 від 31.12.2014 №19 орендарю платнику податків ОСОБА_1 надано в оренду нежитлові приміщення (офісні 36 м. кв ., складські 647 м . кв.) в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , орендна плата складає 32074,0 грн (з ПДВ) на місяць, комунальні витрати компенсуються окремо.

Таким чином, якщо взяти до уваги позицію відповідача про порушення платником податків п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, то таке порушення вказаної норми відбулось 10.01.2015, а вказаний період не входив до перевіряємого періоду (2017-2018 рік).

Крім того, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до п. 113.1 ст. 113 Податкового кодексу України 113 строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань.

Згідно з п.114.1 ст. 114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи вказані правові норми Податкового кодексу України, строк 1095 днів, який передбачений ст. 102 Податкового кодексу України для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за вказане вище порушення вже сплинув, а тому, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення № 06 від 29.03.2019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності викладених в акті перевірки № 781/20-40-13-06-08/НОМЕР_1 від 14.03.2019, а відтак, і законності винесених спірних рішень.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження - вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 39599198) про скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги, рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 29.03.2019 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 731856 (сімсот тридцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) грн 90 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 29.03.2019 з військового збору в загальному розмірі 50823 (п`ятдесят тисяч вісімсот двадцять три) грн 40 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 06 від 29.03.2019, яким застосовано штраф в загальному розмірі 170 (сто сімдесят) грн 00 коп.

Скасувати вимогу Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6 від 29.03.2019 з єдиного внеску в загальному розмірі 88913 (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот тринадцять) грн 46 коп.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 29.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в загальному розмірі 17782 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн 60 коп.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (ідентифікаційний код - 39599198) судовий збір у розмірі 8896 (вісім тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн 52 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2019 року.

Суддя А.С. Мороко