Справа № 140/1970/19
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1970/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Горохівське лісомисливське господарство» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Державного підприємства «Горохівське лісомисливське господарство» (далі - ДП «Горохівське ЛМГ») про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.04.2019 позивач звернулася до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації, у якому на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) просила надати копії договорів, укладених між лісопідприємством і приватним фірмами чи громадськими формуваннями про охорону приміщень, адмінбудівель, складів, ділянок лісу та інше, чинних протягом 2018 - 2019 р. р., а також надати інформацію про кошти, витрачені лісопідприємством на таку охорону у 2016 та 2017 роках.

Листом від 02.05.2019 № 99 відповідач повідомив про продовження строку розгляду запиту на 20 робочих днів, а листом від 24.05.2019 № 116 відповідач повідомив про неможливість надання відповідної інформації, яка міститься в документації закладу, однак містить персональні дані осіб, які не давали згоду на розголошення таких персональних даних про них та конфіденційну інформацію, на розкриття якої не надав згоду контрагент.

Позивач вважає ненадання відповідачем запитуваної публічної інформації із зазначеними вище підставами протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує її право на отримання інформації. При цьому, позивач вказує, що її вимоги про надання інформації є правомірними, запитувана інформація є відкритою та суспільно-значимою, відповідач вважається розпорядником такої інформації та був зобов`язаний її надати на запит позивача.

Позивач просить: визнати протиправними дії ДП «Горохівське ЛМГ» щодо відмови у наданні публічної інформації у вигляді копій договорів, укладених між ДП «Горохівське ЛМГ» і приватними фірмами чи громадськими формуваннями про охорону приміщень, адмінбудівель, складів, ділянок лісу та інше, чинних протягом 2018 - 2019 років, та надати інформацію про кошти, витрачені ДП «Горохівське ЛМГ» на таку охорону у 2016 та 2017 роках; зобов`язати ДП «Горохівське ЛМГ» протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду відкриту публічну інформацію у вигляді копій договорів, укладених між ДП «Горохівське ЛМГ» і приватними фірмами чи громадськими формуваннями про охорону приміщень, адмінбудівель, складів, ділянок лісу та інше, чинних протягом 2018 - 2019 років, та надати інформацію про кошти, витрачені ДП «Горохівське ЛМГ» на таку охорону у 2016 та 2017 роках.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а. с. 1).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (вих. № 06-05/177-19 від 24.07.2019) (а. с. 32-35) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що ДП «Горохівське ЛМГ» не є розпорядником інформації в розумінні Закону № 2939-VI, не може бути наділений обов`язками щодо надання доступу до інформації, запитуваної позивачем. Крім того, ДП «Горохівське ЛМГ» не укладає договори зі спеціалізованими охоронними організаціями із метою здійснення природоохоронної діяльності, а укладає із третіми особами лише договори охорони нерухомого майна, проте інформація щодо даних договорів є конфіденційною, оскільки інша сторона не надала дозвіл на розголошення договору та його умов. При цьому, запитуючи вказану інформацію, позивач втручається у діяльність з охорони навколишнього середовища, та, зокрема, лісів України, що є недопустимим для збереження правопорядку та законності в Україні, у зв`язку із чим відповідач не має можливості надати відповідь на запитувану позивачем інформацію.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2019 позивач звернулася до відповідача із запитом про доступ до публічної інформації, у якому на підставі Закону № 2939-VI просила надати копії договорів, укладених між лісопідприємством і приватним фірмами чи громадськими формуваннями про охорону приміщень, адмінбудівель, складів, ділянок лісу та інше, чинних протягом 2018 - 2019 років, а також надати інформацію про кошти, витрачені лісопідприємством на таку охорону у 2016 та 2017 роках (а. с. 21).

Листом від 02.05.2019 № 99 відповідач повідомив про продовження строку розгляду запиту на 20 робочих днів (а. с. 24-25), а листом від 24.05.2019 № 116 відповідач повідомив про неможливість надання відповідної інформації, яка міститься в документації закладу, однак містить персональні дані осіб, які не давали згоду на розголошення таких персональних даних про них та конфіденційну інформацію, на розкриття якої не надав згоду контрагент (а. с. 22-23).

Судом також встановлено, що ДП «Горохівське ЛМГ» є державним підприємством, засновником якого Державне агентство лісових ресурсів із розміром внеску до статутного фонду 474702,72 грн. (що становить 100% розміру статутного капіталу), та основним видом діяльності якого є «02.10 лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 06.09.2019 № (а. с. 39-40).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон № 2939-VI, який підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію.

За приписами частини другої статті 6 Закону № 2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Як передбачено частиною п`ятою статті 6 Закону № 2939-VI, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону № 2939-VI обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 13 Закону № 2939-VI до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією), а частиною третьою статті 13 Закону № 2939-VI визначено, що на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Приписами частин першої, другої статті 39 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-ХІІ (далі - Закон № 2657-ХІІ) передбачено, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Суд, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач ДП «Горохівське ЛМГ» виступає розпорядником інформації в розумінні пункту 4 частини другої статті 13 Закону № 2939-VI, а запитувана позивачем інформація має статус публічної інформації, стосовно якої відсутні правові підстави для обмеження доступу до неї.

При цьому, суд звертає увагу, що доступ до запитуваної позивачем інформації не може бути обмежено в силу приписів частини п`ятої статті 6 Закону № 2939-VI, оскільки стосується доступу до копій відповідних документів щодо користування державним майном (суд враховує, що відповідач є державним підприємством, відтак закріплене за ним майно є об`єктом державної власності). Суд також погоджується із доводами позивача про те, що запитувана нею інформація (з огляду на її зміст, статус запитувача) становить суспільний інтерес.

На думку суду, відповідач не довів, що обмеження ним доступу до запитуваної позивачем інформації здійснено в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, та розголошення такої інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам, а шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач втручається у діяльність з охорони навколишнього середовища, та, зокрема, лісів України, що є недопустимим для збереження правопорядку та законності в Україні, оскільки запитувана інформація стосується виключно питань укладення договорів щодо державного майна та сплати коштів на його охорону, що не може завдати шкоди охороні навколишнього середовища, в тому числі лісам.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону № 2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відтак, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що запитувана позивачем інформація є конфіденційною та не може бути надана з огляду на відсутність згоди контрагентів позивача, оскільки згода осіб на поширення інформації вимагається лише для розпорядників, визначених частиною першою статті 13 Закону № 2939-VI, тоді як у спірних правовідносинах відповідач належить до кола розпорядників, визначених частиною другою статті 13 Закону № 2939-VI.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити відмову в задоволенні запиту на інформацію. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, з наведених вище мотивів суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача як розпорядника інформації щодо відмови в задоволенні запиту позивача на інформацію, у зв`язку із чим, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн., що був сплачений квитанцією від 24.06.2019 № 0.0..1 (а. с. 2), та який був зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується випискою (а. с. 17).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державного підприємства «Горохівське лісомисливське господарство» щодо відмови у наданні ОСОБА_1 публічної інформації на запит від 24 квітня 2019 року у вигляді копій договорів, укладених між Державним підприємством «Горохівське лісомисливське господарство» і приватними фірмами чи громадськими формуваннями про охорону приміщень, адмінбудівель, складів, ділянок лісу та інше, чинних протягом 2018 - 2019 років, та інформації про кошти, витрачені Державним підприємством «Горохівське лісомисливське господарство» на таку охорону у 2016 та 2017 роках.

Зобов`язати Державне підприємство «Горохівське лісомисливське господарство» (45700, Волинська область, м. Горохів, вул. Берестецька, 2, ідентифікаційний код 13350807) протягом 5 робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на запит від 24 квітня 2019 року відкриту публічну інформацію у вигляді копій договорів, укладених між Державним підприємством «Горохівське лісомисливське господарство» і приватними фірмами чи громадськими формуваннями про охорону приміщень, адмінбудівель, складів, ділянок лісу та інше, чинних протягом 2018 - 2019 років, та надати інформацію про кошти, витрачені Державним підприємством «Горохівське лісомисливське господарство» на таку охорону у 2016 та 2017 роках.

Стягнути з Державного підприємства «Горохівське лісомисливське господарство» (45700, Волинська область, м. Горохів, вул. Берестецька, 2, ідентифікаційний код 13350807) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768 гривень 40 копійок (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх