Справа № 560/2063/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2063/19
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2018 року №Ф-868-23У Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02 жовтня 2008 року по 24 січня 2017 року зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебував на обліку як платник податків в Державній податковій інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Вказує, що 24 червня 2019 року стало відомо про відкриття виконавчого провадження №58516348 стосовно ОСОБА_1

27 червня 2019 року позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №58516348, з яких стало відомо, що дане виконавче провадження відкрито щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2018 року №Ф-868-23У Головного управління ДФС у Хмельницькій області в сумі 19824,49 грн.

Зазначає, що відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Вважає, що розрахунок недоїмки у спірній вимозі безпідставний і необгрунтований, вимога прийнята з порушенням вимог закону тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.07.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача на адресу суду 05.08.2019 надійшов відзив, в якому останній зазначає, що згідно інформаційної системи Державної Фіскальної служби України Податковий блок ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувала на податковому обліку в ДПІ у м.Хмельницькому як фізична особа - підприємець з 03.10.2008 по 26.01.2017 за №61140.

Вказує, що ФОП ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування - платник єдиного податку III групи за ставкою 5% в період з 01.01.2012 по 01.04.2014, з 01.04.2014 по 26.01.2017 на загальній системі оподаткування.

Станом на 01.01.2017 за платником рахувалась недоїмка по єдиному внеску ІКП 71040000 в сумі 13671,84 грн, яка погашена 30.01.2017.

Зазначає, що 10.09.2018 ГУ ДФС у Хмельницькій області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №/1311 на суму 19848,65 грн в.ч.: штрафу - 1367,18 грн та пені - 18481,47 грн за період з 03.01.2013 по 30.01.2017.

Вказує, що рішення направлено засобами поштового зв`язку 10.09.2018 та повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

Зазначає, що станом на 24.07.2019 за платником рахується заборгованість по єдиному внеску ІКП 71040000 в сумі 19824,49 грн за рахунок винесеного рішення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від представника позивача на адресу суду 05.08.2019 надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що визначені законодавством підстави для нарахування недоїмки і прийняття вимоги про її сплату відсутні.

Вказує, що оскільки позивачем на момент припинення підприємницької діяльності проведено остаточні розрахунки з податків та зборів, а після реєстрації припинення та зняття з обліку, діяльності не здійснював і доходів не отримував, а тому у відповідача відсутні підстави для нарахування недоїмки. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, а також оцінивши наявні належні та допустимі докази, які знаходяться в матеріалах справи, у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач - ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку в ДПІ у м.Хмельницькому як фізична особа - підприємець з 03.10.2008 по 26.01.2017 за №61140.

ФОП ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування - платник єдиного податку III групи за ставкою 5% в період з 01.01.2012 по 01.04.2014, з 01.04.2014 по 26.01.2017 на загальній системі оподаткування.

За платником станом на 01.01.2017 рахувалась недоїмка по єдиному внеску ІКП 71040000 в сумі 13671,84 грн, яка погашена 30.01.2017.

13.12.2018 ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №-Ф-868-23У.

10.09.2018 ГУ ДФС у Хмельницькій області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №/1311 на суму 19848,65 грн в.ч.: штрафу - 1367,18 грн та пені - 18481,47 грн за період з 03.01.2013 по 30.01.2017. Рішення направлено засобами поштового зв`язку 10.09.2018 та повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

За платником рахується заборгованість по єдиному внеску ІКП 71040000 в сумі 19824,49 грн.

Державним виконавцем першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 01.03.2019 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підстави вимоги про сплату боргу (недоїмки) №-Ф-868-23У від 13.12.2018 про стягнення заборгованості на суму 19824,49 грн.

Позивач не погодившись із вищевказаною вимогою, оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон № 2464-VI).

Згідно п.4 ст.4 розділу II Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У зв`язку з набранням чинності Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесені зміни до Закону України від 08 липня 2010 року №2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування.

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податку на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону), норма діяла протягом 2017 року.

Згідно із п. 3 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абз. 3 ч.8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 за №449 (далі - Інструкція № 449), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953.

Відповідно до пунктів 1 - 3 Розділу VI Інструкції №449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. В разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 розд. VII Інструкції № 449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Згідно із п. 5 розд. VII Інструкції № 449 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 13 розд. VII Інструкції № 449 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної вимоги, суд не бере до уваги, оскільки окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 (справа №826/11623/16).

Враховуючи, що за даними облікової картки платника єдиного внеску позивач має недоїмку зі сплати єдиного внеску, а інших доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості суду не надано, суд дійшов висновку про правомірність винесення та направлення на адресу позивача вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Суд звертає увагу, що відповідно до чинного законодавства України проведення перевірки платника єдиного внеску не є єдиною і обов`язковою передумовою для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки), оскільки підставою для її винесення є також дані інформаційних систем контролюючого органу.

Щодо аргументів позивача про несвоєчасність складення та направлення на його адресу оскаржуваної вимоги суд зазначає, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Дане також передбачено пунктом 13 розділу VІІ Інструкції №449, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок (ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, відповідач діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - відсутні.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2018 року №Ф-868-23У в сумі 19824,49 грн - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.П. Шевчук