Справа № 640/3594/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3594/19 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Земляної Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України () щодо неприйняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів про виплату такої одноразової допомоги до Управління поліції охорони в м. Києві без розгляду по їх суті;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України () розглянути матеріали та прийняти рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 275 600, 00 грн., відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що йому у 2016 році головою Ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в м. Києві було підписано висновок про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 275 600,00 грн. та проінформовано про подачу його матеріалів для призначення до МВС України. Проте, відповідачем рішення про виплату такої допомоги чи про відмову прийнято не було.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів про виплату такої одноразової допомоги до Управління поліції охорони в м. Києві без розгляду по їх суті. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України у відповідності до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 розглянути надіслані Управлінням поліції охорони в м. Києві Національної поліції України матеріали ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надіслати його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови, з урахуванням правової оцінки суду, наданої ним у цьому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Міністерство внутрішніх справ України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити не рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що Міністерство внутрішніх справ України, згідно постанови КМ України від 27.12.2018 року № 1146, яка набрала законної сили 04.01.2019 року, не має повноважень щодо прийняття рішення про призначення чи відмову в призначені грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони. Такими повноваженнями, як зазначає відповідач, наділена Національна поліція.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України наполягає на законності та обґрунтованості судового рішення.

Зокрема, третя особа зазначає, що нею було вчинено всі передбачені законодавством дії, пов`язані з оформленням позивачу нарахування та виплати одноразової грошової допомоги. Безпосереднє проведення Управлінням поліції охорони в м. Києві нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги за умов відсутності затвердженого МВС України в установленому п. 8, 9 Порядку № 850 висновку про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, ураховуючи неврегульованість на законодавчому рівні питання фінансування виплат з державного бюджету одноразової грошової допомоги, є неможливим та суперечить чинному законодавству.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 16.04.1993 по 10.05.2011 проходив службу в органах управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві.

Згідно з наказу управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві за № 49-о/с по особовому складу від 10 травня 2011 року позивача було звільнено зі служби згідно п. 65 «Б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через хворобу).

Відповідно до Свідоцтва про хворобу Госпітальної Військово-лікарської комісії ЦГ МВС України №212 від 26.04.2011 захворювання позивача так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За даними довідки до акта огляду у МСЕК серії АВ №0439810 від 27.01.2016 року позивач є інвалідом другої групи, захворювання якого пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

08.04.2016 позивач звернувся до ліквідаційної комісії управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

15.04.2016 ліквідаційною комісією управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

21.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до третьої особи із заявою про надання інформації щодо направлення до МВС України документів, згідно встановленого переліку та інформацію про прийняте останнім рішення про призначення або відмову у призначенні грошової допомоги позивачу.

Листом від 04.02.2019 року №3-1/43/29/05/01-2019 Управління поліції охорони в м. Києві Національної поліції України повідомлено позивача, що матеріали неодноразово надсилались до МВС України для прийняття рішення, натомість МВС України документи повертались без прийняття рішення в установленому порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (надалі за текстом - «Закон № 565-XII») у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі за текстом - «Закон № 580-VIII»).

Згідно пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Водночас, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно із частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Кабінет Міністрів України постановою від 21 жовтня 2015 року № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (надалі за текстом - «Порядок»).

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Пунктом 7 Порядку установлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до пункту 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно пункту 9 Порядку МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, за результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів відповідач зобов`язаний був прийняти одне із двох рішень: (1) про призначення грошової допомоги, або (2) про відмову у призначення цієї допомоги.

Оскільки жодного із цих рішень МВС України прийнято не було, окружний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначав, що Міністерство внутрішніх справ України не має повноважень щодо прийняття рішення про призначення чи відмову в призначені грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони, оскільки такими повноваженнями, як зазначає відповідач, наділена Національна поліція.

Водночас, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», а тому обов`язок щодо прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 750/2250/17.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 13 лютого 2018 року у справі № 806/845/16 та від 15 травня 2018 року у справі № 161/16343/17.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О.Аліменко

суддя Г.В.Земляна