Справа № 369/5489/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 вересня 2019 року № 369/5489/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру
прозобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 04.06.2018):

- визнати протиправними та неправомірними дії відповідача Держгеокадастру України, як суб`єкта владних повноважень, щодо ненадання позивачу безоплатної адміністративної послуги, прямо передбаченої земельним законодавством, і порушення ним відповідних законних прав, захищених прямими нормами Конституції;

- зобов`язати Держгеокадастр України виконати передбачені законодавством України вимоги шляхом надання позивачу безоплатної адміністративної послуги у вигляді присвоєння кадастрового номера земельній ділянці № 2 , площею 0,504 га, перша лінія у садівничому товаристві «Озерний», розташованій на землях Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що є приватною власністю позивача, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-КВ №004634 від 26.12.2000, а також внести інформацію про вказану земельну ділянку до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та відновити в ньому записи про побудований на цій земельній ділянці будинок, без подання позивачем будь-яких документів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідачем безпідставно відмовлено у присвоєнні належній на права власності ОСОБА_1 земельній ділянці кадастрового номеру, враховуючи відсутність законодавчо мотивованої підстави для цього, що, у свою чергу, обмежує останнього у реалізації його прав, як власника відповідної земельної ділянки.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2018 відкрито провадження у справі №369/5489/18 за вказаним позовом ОСОБА_1 та призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2018 справу №369/5489/18 вирішено передати за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2019 вказану ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2018 змінено, шляхом викладення другого абзацу резолютивної ухвали суду в наступній редакції: «Передати справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про зобов`язання вчинити дії для розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2019 адміністративну справу №369/5489/18 прийнято до свого провадження суддею Скочок Т.О. та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.03.2019 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Київській області, кадастровий номер на земельну ділянку, відповідно до Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 №749, не визначався, а документація із землеустрою щодо земельної ділянки, яка розташована в СТ «Озерний» на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в Головному управлінні Держгеокадастру у Київській області відсутні. При цьому, за твердженням представника відповідача, у відповідності до п. 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. Відтак, наведеними законодавчими нормами чітко визначено процедуру державної реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, тобто шляхом подачі заяви власника відповідної земельної ділянки. Крім того, у відзиві наголошено на тому, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не має статусу державного кадастрового реєстратора, а тому позбавлена права виконати позовні вимога в частині «надання позивачеві безоплатної адміністративної послуги у вигляді присвоєння кадастрового номеру».

27.03.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім зазначено, що у відзиві відсутні будь-які конкретні та юридично вмотивовані заперечення, а доказову базу позивача повністю проігноровано.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю IV-КВ №004634 від 26.12.2000, останній видано ОСОБА_1 на підтвердження передачі останньому у приватну власність земельної ділянки площею 0,0504 га, яка розташована на території Мих.Рубежівської сільської ради, с/т «Озерний» для ведення садівництва.

Також, згідно з наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.07.2008 серії САС №160979 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2008 серії ССК №687641, право приватної власності на садовий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернувся до Президента України Порошенка П.О. із зверненням від 17.03.2018, в якому просив доручити державним органам виконавчої влади, у невідкладному порядку, забезпечити відновлення його грубо порушених ними прав та віднайти без будь-якої його участі чи відновити, їхніми силами та за їхній рахунок, первинні документи на належну йому земельну ділянку, що містять його важливі персональні дані, а також технічну документацію із землеустрою, внести дані про належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у найкоротший термін повідомити про кадастровий номер належної позивачу земельної ділянки. В якості додатків до вказаної заяви зазначено листи Держгеокадастру України та його територіальних підрозділів, що згадані по тексту, копії, всього на 6 арк. Та повний комплект листування з Уповноваженим ВРУ з прав людини без додатків до них, копії, всього на 15 арк.

Листом від 22.03.2018 №22/013527-10 вказане звернення ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», надіслано до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, про що також повідомлено позивача.

У свою чергу, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру листом від 24.04.2018 №Т-1114/0-0.21-2441/6-18 повідомила позивача, що за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Київській області у 2008 році невстановленими слідством особами було пошкоджено приміщення та документи, які перебували в Управлінні Держкомзему у Києво-Святошинському районі. Документація із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована в СТ «Озерний» на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, у Міськрайонному управлінні Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпінь не виявлена. На підставі викладеного, позивачу роз`яснено законодавчо встановлений порядок внесення відомостей про земельні ділянки до Державного реєстру земель.

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України «Про Державний земельний кадастр».

Приписами п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

У разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», установити, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Аналогічні положення викладено також у п. 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (надалі - Порядок №1051), згідно з яким, державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

Кадастрові номери земельних ділянок, визначені відповідно до Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 р. №749 (Офіційний вісник України, 2010 р., №65, ст. 2263), але не присвоєні, вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа, якщо така документація затверджена в установленому законом порядку до 1 січня 2013 року (п. 115-1 Порядку №1051).

Так, у силу п. 10-1 Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 №749 (чинного до 01.01.2013), кадастровий номер земельної ділянки визначається за результатами складення документації із землеустрою до її погодження та прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність (користування) в установленому порядку.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Разом з тим, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, не вбачається того, що позивач звертався до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру із заявою, передбаченою положеннями п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», за умови доданої до неї технічної документації із землеустрою, оскільки звернення позивача від 17.03.2018, адресоване Президенту України Порошенку П.О. не містить у собі такої технічної документації. Інші листування з Держгеокадастру України та його територіальними органами не є предметом розгляду у даній справі, а тому належність реагування на них відповідним суб`єктом владних повноважень не є предметом розгляду у даній справі, враховуючи, при цьому, строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за поновленням якого позивач не звертався.

З урахуванням викладеного, суд звертає увагу, що враховуючи заявлені предмет та підстави позову, у матеріалах справи відсутній доказ звернення позивача з належною заявою та доданими до неї документами до відповідача з метою присвоєння належній йому земельній ділянці кадастрового номера. На цій підставі, суд дійшов до висновку, що критерій протиправності в оскаржуваних діях відповідача відсутні. Як наслідок, враховуючи положення п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна вимога зобов`язального характеру, як похідна позовна вимога, також є необґрунтованою.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок