Справа № 520/8604/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 р.Справа № 520/8604/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 26.12.18 року по справі № 520/8604/18

за позовом Підприємства "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України"

до Головного управління ДФС у Харківській області , Державна фіскальна служба України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а саме; рішення від 04.09.2018р. №904939/37762175,№904946/37762175,№904947/37762175,№904944/37762175,№904942/37762175, №904945/37762175, №904940/37762175, №904943/37762175, №904941/37762175; зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Підприємства «МЕГАПОЛІС» ХООВОІ «СОІУ» адреса м. Харків, вул. Ульянова Олександра,34 , а саме: № 2 від 01.08.2018, № 3 від 01.08.2018, №1 від 03.08.2018, №2 від 03.08.2018, №2 від 06.08.2018, №1 від 09.08.2018, №2 від 09.08.2018, №1 від 14.08.2018, №2 від 14.08.2018; зобов`язати Державну фіскальну службу України (, адреса: Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного тижня з дня набрання законної сили даним судовим рішенням; стягнути з Державної фіскальної служби України (, адреса: Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) на користь Підприємства «МЕГАПОЛІС» ХООВОІ «СОІУ» адреса м. Харків, вул. Ульянова Олександра,34 ХГРУ Приватбанк м. Харків, Р/р НОМЕР_1 , МФО 351533, судовий збір у розмірі 15858,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018р. адміністративний позов Підприємства "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а саме; рішення від 04.09.2018р. №904939/37762175,№904946/37762175,№904947/37762175,№904944/37762175,№904942/37762175, №904945/37762175, №904940/37762175, №904943/37762175, №904941/37762175. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Підприємства МЕГАПОЛІС ХООВОІ СОІУ адреса м. Харків, вул. Ульянова Олександра,34 , а саме: № 2 від 01.08.2018, № 3 від 01.08.2018, №1 від 03.08.2018, №2 від 03.08.2018, №2 від 06.08.2018, №1 від 09.08.2018, №2 від 09.08.2018, №1 від 14.08.2018, №2 від 14.08.2018. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь Підприємства МЕГАПОЛІС ХООВОІ СОІУ за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 7929,00 грн. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на користь Підприємства МЕГАПОЛІС ХООВОІ СОІУ за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 7929,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ДФС у Харківській області подало апеляційну скаргу, вважає рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, суд першої інстанції невірно застосував приписи п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та не взяв до уваги приписи Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 яка регулює Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, або відмову в такій реєстрації. Такі дії суду суперечать положенням ст. 242 КАС України, а саме, судом першої інстанцій не дотримана така основна засада судочинства, як законність та обґрунтованість, що передбачає собою ухвалення судом рішення відповідно до норм матеріального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 , прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Підприємство "Мегаполіс" Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України", не погоджується із апеляційною скаргою ГУ ДФС у Харківській області, вважає її необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачем було укладено договір поставки сировини №15/05 від 15 травня 2018р. з ТОВ ЕЛВІК ГРУП. Постачання здійснюється зі складу постачальника на склад покупця . ТОВ ЕЛВІК ГРУП не є платником ПДВ. Згідно прибуткових накладних №М-05/01 від 09.08.2018, №М- 04/01 від 06.08.2018, №М-03/01 від 03.08.2018, №М-02/01 від 01.08.2018, №М-01/01 від 030.07.2018 отримано сировину - (лома алюмінію, кремній технічний Kpl). Перевізниками являється ФОП ОСОБА_1 з яким укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 02/05/01 від 02 травня 2018 року, ці взаємовідносини підтверджуються товарно-транспортними накладними та актами виконаних робіт. Отримана сировина списується згідно акту списання та передається на переробку на підставі договору переробки давальницької сировини № 1505-2018 від 15.05.2018 з ТОВ Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВПК () - здійснюється виготовлення продукції з сировини замовника (п-ва" МЕГАПОЛІС " ХООВОІ "СОІУ) виконання цих взаємовідносини підтверджуються актом виконаних робіт, актами приймання-передачі сировини, актами приймання-передачі готової продукції, актами списання, сертифікатами якості, товарно-транспортними накладними щодо транспортування сировини зі складу замовника на склад виконавця та повернення готової продукції відразу на склад ТОВ Елефант- М - м. Харків, вул.. Текстильна 62.

Наведені господарські операції відображені у бухгалтерському обліку підприємства, що підтверджується відомостями бухгалтерського обліку (картка рахунку 361, оборотно-сальдова відомість по рахунку 6411).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач є постачальником аналогічного товару іншим покупцям з якими у т.ч. з боку ДФС були проведені зустрічні звірки та надані довідки які підтверджують аналогічні господарські операції.

Зокрема, протягом травня-липня 2018 року позивач мав інші відносини поставки із вказаним вище контрагентом в рамках того ж самого господарського договору. Усі податкові накладні виписані протягом вищезазначеного терміну були зареєстровані ДФС.

Таким чином, в рамках однієї і тієї ж угоди при ідентичності операцій (відрізняється лише сума) ДФС приймає абсолютно різні за своїм характером рішення - частина податкових накладних реєструються (тобто операції визнані реальними), а у деяких випадках - фіскальний орган побачив елементи ризиковості.

Відповідно до приписів п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України підприємством Мегаполіс Харківської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів СОЮЗ ОРГАНІЗАЦІЙ ІНВАЛІДІВ УКРАЇНИ складено податкові накладні № 2 від 01.08.2018, № 3 від 09.08.18 №1 від 03.08.2018, №2 від 03.08.2018, №2 від 06.08.2018, №1 від 09.08.2018, №2 від 09.08.18 №1 від 14.08.2018, №2 від 14.08.2018 та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманих квитанції №1 податкові накладні прийнято, але реєстрацію зупинено.

Підставою для зупинення зазначено п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, обсяг постачання товару перевищує величини залишку обсягу придбання такого товару, що відповідає вимогам п.п. 2.1. п. 2 Критеріїв ризиковості платників податку.

У відповідності до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку корегування в Єдиному реєстрі податкових накладних затвердженому постановою КМУ від 21.0218 року № 117 позивачем направлено на адресу ДФС повідомлення від 31.08.2018 року № 110, від 31.08.2018 р. № 111, 31.08.2018 р. № 112, 31.08.2018 р. № 113, 31.08.2018 р. № 121, 31.08.2018 р. № 119, 31.08.2018 р. № 116, 31.08.2018 р. № 117, 31.08.2018 р. № 118, щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК, зокрема: копії договору поставки № 14/05 від 14 травня 2018 року між Підприємством МЕГАПОЛІС ХООВОІ СОІУ (Постачальник) та ТОВ Елефант-М (Покупець) (), копії видаткових накладних № М-01/08-2 від 01.08.2018р, № М-01/08-1 від 01.08.2018p, № М-03/08-2 від 03.08.2018р, № М-03/08-1 від 03.08.2018p, № М-06/08-2 від 06.08.2018р, № М-09/08-1 від 09.08.2018р, № М-09/08-2 від 09.08.2018р, № М-14/08-1 від 14.08.2018р, № М-14/08-2 від 14.08.2018р, копії договору поставки сировини №15/05 від 15 травня 2018р. з ТОВ ЕЛВІК ГРУП, копії прибуткових накладних, копію договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 02/05/01 від 02 травня 2018 року з ФОП Семеней О., копії товарно-транспортних накладних, копії договору переробки давальницької сировини № 1505-2018 від 15.05.2018 з ТОВ Науково-технічна і фінансово-промислова компанія ВГІК (), копії актів виконаних робіт, копії актів приймання-передачі сировини, копії актів приймання-передачі готової продукції, копії актів списання, копії сертифікатів якості, копії договору оренди складського приміщення.

Вказані документи підтверджують реальність здійснення операцій по податкових накладних № 2 від 01.08.2018, № 3 від 01.08.2018, №1 від №2 від 03.08.2018, №2 від 06.08.2018, №1 від 09.08.2018, №2 від 09.08.2018, №1 від 09.08.2018 року, №2 від 14.08.2018.

Рішеннями комісії ДФС від 04.09.2018р. №904939/37762175, №904946/37762175 №904947/37762175, №904944/37762175, №904942/37762175, №904945/37762175, 904940/37762175, №904943/37762175, №904941/37762175 було відмовлено у реєстрації податкових накладних № 2 від 01.08.2018, № 3 від 01.08.2018, №1 від 03.08.2018, №2 від 01.08.18 № 2 від 06.08.2018, №1 від 09.08.2018, №2 від 09.08.2018, №1 від 14.08.2018, №2 від 14.08.18р.

Не погоджуючись з рішеннями про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних позивач подав скарги до ДФС України.

За результатами розгляду скарг, рішеннями Комісії з питань розгляду скарг ДФС України всі скарги були залишені без задоволення, а оскаржувані рішення Комісії ДФС України, без змін.

Підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податків копій документів - договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них.

Позивач вважає рішення про відмову у реєстрації податкових накладних необґрунтованим, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову в реєстрації податкових накладних є необґрунтованим, у зв`язку з чим не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, зазначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, і тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те , що реальності здійснення вищенаведених господарських правовідносин не є предметом даного позову та оцінка судом їм не надавалась.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Податковий кодекс є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

21 лютого 2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117), відповідно до якого у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з п. 7 Порядку №117 у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п. 1 3 зазначеного Порядку №117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до п. 14-16 Порядку перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Відповідно до п.19 -22 Порядку комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Матеріали справи свідчать , що реєстрацію податкових накладних зупинено також через те, що обсяг постачання товару/послуг перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку.

Відповідно до п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку (Лист Державної фіскальної служби України №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року) податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Проте, зі змісту Квитанції вбачається, що відповідачем не дотримано вимоги п. 13 зазначеного Порядку №117 та не вказано: розрахованих показників критерію, якому на думку відповідача відповідає позивач; та конкретної пропозиції щодо переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. У Квитанції №1 лише запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію.

Також, положеннями п. 7 Порядку №117 чітко визначено умови зупинення реєстрації ПН/РК, це: відповідність критеріям (а не критерію) ризиковості здійснення операції, крім ПН/РК, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку. Тобто повинна мати місце сукупність ризикових умов; ступені ризиків мають бути достатніми для зупинення реєстрації.

Отже, зупинення реєстрації ПН/РК за критерієм п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій відбувається у разі одночасного дотримання трьох умов: обсяг постачання дорівнює або перевищує товарні залишки; переважання в такому залишку (більше 75 %) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС; відсутність товару/послуги у Таблиці даних платника податку.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що зупинення реєстрації податкових накладних № 2 від 01.08.2018, № 3 від 09.08.18 №1 від 03.08.2018, №2 від 03.08.2018, №2 від 06.08.2018, №1 від 09.08.2018, №2 від 09.08.18 №1 від 14.08.2018, №2 від 14.08.2018 не відповідають умовам критерію п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, оскільки в квитанціях містяться лише загальне посилання на п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, без зазначення конкретних обставин, за наявності яких можна віднести обсяг постачання до переліку ризикових.

Колегія суддів зазначає, що з системного аналізу наведених вище положень вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 року по справі № 822/1817/18.

Позивачем до податкового органу надано письмові пояснення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК, а також докази та оформлені належним чином первинно-бухгалтерські документи, які підтверджують той факт, що господарська операція, за результатом якої позивачем видані податкові накладні , носить реальний характер.

Позивач не міг передбачити, які ще документи вимагає відповідач, оскільки ним у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не вказано конкретного критерію ризику та конкретного переліку документів.

Податковим органом не було враховано надані позивачем документи на усунення вказаних ризиків.

Як вказано у спірних Рішеннях, підставою для відмови податковим органом позивачу у реєстрації податкової накладної є ненадання платником податку копій документів, а саме: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них.

Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (додаток 2 до вказаного Порядку).

Форма такого рішення передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано (з тих, що визначені вказаною формою рішення), мають бути підкреслені.

Надаючи правову оцінку прийнятим Комісією рішенням, суд також повинен з`ясувати, чи містять вони конкретну інформацію щодо причин та підстав для їх прийняття, із зазначенням того, яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, як того вимагає форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком № 117 .

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справах №620/3556/18, №815/2791/18, від 14 травня 2019 у справі №817/1356/18, від 22 квітня 2019 року у справі №2040/5445/18.

Проте, в порушення наведених вимог законодавства рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а саме; рішення від 04.09.2018р. №904939/37762175, №904946/37762175, №904947/37762175, №904944/37762175,№904942/37762175,№904945/37762175,№904940/37762175,№904943/37762175, №904941/37762175 містять лише загальний перелік документів, передбачений формою такого рішення (додаток 2 до вказаного Порядку).

У даному випадку рішення суб`єкта владних повноважень не містять чіткого визначення підстав та мотивів для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, що свідчить про їх необґрунтованість і протиправність.

Посилання апелянта на той факт, що не надано договорів, зокрема зовнішніх контрактів з додатками до уваги судом не приймаються , оскільки позивач вказує, що він не займався та не займається здійснення експортно-імпортних операції і тому надати зовнішньоекономічних контрактів не в змозі.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 2 від 01.08.2018, № 3 від 01.08.2018, №1 від 03.08.2018, №2 від 03.08.2018, №2 від 06.08.2018, №1 від 09.08.2018, №2 від 09.08.2018, №1 від 14.08.2018, №2 від 14.08.2018, з огляду на те, що відповідачами не надано доказів наявності підстав для відмови у її реєстрації.

Крім того, суд звертає увагу на приписи п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010, (зі змінами), якими передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування; у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС або відсутності рішення за результатами розгляду скарги.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та можливості зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 2 від 01.08.2018, № 3 від 01.08.2018, №1 від 03.08.2018, №2 від 03.08.2018, №2 від 06.08.2018, №1 від 09.08.2018, №2 від 09.08.2018, №1 від 14.08.2018, №2 від 14.08.2018 є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та рішень, що оскаржуються.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено, в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано, в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено, які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі № 520/8604/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 09.09.2019 року