Справа № 1.380.2019.001184
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/5528/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника відповідача Яворського Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року, прийняте суддею Сакалоша В.М. о 11 годині 24 хвилині у місті Львові, повний текст складений 11.04.2019 року у справі за позовом Спільного українсько-угорського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Фактор» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправною вимоги, скасування наказу,-

встановив:

Спільне українсько-угорське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Фактор» (далі ТзОВ «Інвест-Фактор», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі Департамент, відповідач), та просить визнати протиправною Вимогу № 23/Р-14-5101 від 23.11.2018 Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; скасувати Наказ № 93Д від 19.12.2018 в частині порядкових номерів 28-32 Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради; стягнути з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради кошти в сумі 5 523, 69 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним Наказом № 93Д від 19.12.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року позов задовольнено частково.

Визнано протиправною Вимогу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №23/Р-14-5101 від 23.11.2018 .

Скасувано Наказ Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 93-Д від 19.12.2018 в частині порядкових номерів 28-32.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Суд позов задовільнив частково, окрім в частині шкоди, так як матеріали справи не містять доказів пошкодження чи знищення демонтованих елементів конструкцій магазину.

В решті вимоги задоволені, оскільки розміщені на фасаді будинку об`єкта торгівлі позивача словосполучення «свіже м`ясо», «кролики», «свіжі очі та фрукти» не містять закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а тому не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами (постанова Верховного Суду від 06.02.18 у справі №323/1767/17, провадження №К/9901/297/17).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Департамент економічного розвитку Львівської міської ради подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про рекламу», реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форми чи способів розповсюдження таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу. Написані «Смачні карпатські ковбаси», «м`ясний двір», свинина … є чітко відокремлені від іншої інформації.

Отже, наказ і демонтаж були правомірні.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що незрозумілим є, яким чином цитування норм законодавства спростовує висновки суду першої інстанції викладені в рішенні.

Маються покликання на постанову Верховного Суду від 06.02.2018.

Відповідачем не взято до уваги ч.8 ст.8 Закону України «Про рекламу», що розміщення інформації про товар у місцях, де цей товар реалізовується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТзОВ «Інвест-Фактор» скеровано Вимогу Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради № 23/Р-14-5101 від 23.11.2018, згідно з якою ТзОВ «Інвест-Фактор» порушено вимоги ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу», а саме: самовільно встановлено спеціальну(і) конструкцію(ї) зовнішньої реклами рекламоносій на фасаді будинку, на вул. Личаківська 183А. Запропоновано ТзОВ «Інвест-Фактор» добровільно демонтувати самовільно встановлену конструкцію в термін до 28.11.2018.

На вказану Вимогу, ТзОВ «Інвест-Фактор» повідомило Департамент економічного розвитку Львівської міської ради, що враховуючи факт розміщення лише загальної інформації про товар, який реалізується за адресою: м. АДРЕСА_1 , вул.Личаківська АДРЕСА_2 183, тобто у місці, де такий збувається, на елементі оформлення місця торгівлі, а саме надписах крейдою на стіні торгівельного об`єкту, без мети оформлення або підтримки обізнаності споживачів щодо якогось конкретного товару, виробника, цін на них тощо, ТзОВ «Інвест-Фактор» вважає за неможливе виконання зазначеної Вимоги, а саме у зв`язку з відсутністю будь-якої зовнішньої реклами на об`єкті торгівлі за вищевказаною адресою.

На підставі наказу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 19.12.2018 № 93-Д «Про демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій зовнішньої реклами», порядковий номер в наказі 28 32, відповідно до акту № 4 проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 16.01.2019, працівниками Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» було проведено демонтаж конструкцій магазину за адресою: м.Львів, вул.Личаківська, 183.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність Вимоги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №23/Р-14-5101 від 23.11.2018 та підставно скасував Наказ Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 93-Д від 19.12.2018 в частині порядкових номерів 28-32, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про рекламу» (далі - Закон №270/96-ВР), а також Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (далі - Типові правила).

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг. Реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару - стаття 1 Закону України «Про рекламу».

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України «Про рекламу», розміщення інформації про товар у місцях, де цей товар реалізовується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Положеннями статті 9 Закону України «Про рекламу» визначає правила ідентифікації реклами, а саме: реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Реклама у теле- і радіопередачах, програмах повинна бути чітко відокремлена від інших програм, передач на їх початку і наприкінці за допомогою аудіо-, відео-, комбінованих засобів, титрів, рекламного логотипу або коментарів ведучих з використанням слова «реклама».

Інформаційний, авторський чи редакційний матеріал, в якому привертається увага до конкретної особи чи товару та який формує або підтримує обізнаність та інтерес глядачів (слухачів, читачів) щодо цих особи чи товару, є рекламою і має бути вміщений під рубрикою «Реклама» чи «На правах реклами».

Прихована реклама забороняється.

Не є рекламою в розумінні Закону №270/96-ВР, а саме: логотип телерадіоорганізації, яка здійснює трансляцію програм, передач, не вважається рекламою. Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до абзацу 8 п.2 Типових правил, вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.

Згідно пункту 2 Типових правил: - спеціальні конструкції тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та не наземні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами; - вивіска чи табличка елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Судом встановлено, що розміщені на фасаді будинку об`єкта торгівлі по АДРЕСА_3 .Личаківська АДРЕСА_1 позивача словосполучення «свіже м`ясо», «кролики», «свіжі овочі та фрукти» не містять закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а тому не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №323/1767/17, від 02.08.2018 у справі №814/2539/14, від 12.03.2019 у справі №521/7546/17.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні обґрунтування не спростовують висновків у мотивувальній частині судового рішення, а інформація про товар на місці торгівлі не можна розцінювати як рекламу.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2019 року у справі № 1.380.2019.001184 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 06.09.2019 року