Справа № 320/5868/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5868/18 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.
за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Середницької Кроп С. Ю., представника відповідача Дорожинської А. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: 13 годин 31 хвилина, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМ України від 25.12.2013 р. № 975 у розмірі 90-кратного мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач та позивач подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у різних частинах та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення/задовольнити відповідно до позицій апелянтів у справі, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги позивач обґрунтовує доводами позовної заяви та наполягає на задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання виплатити йому допомогу у розмірі, що зазначена ним у позові.

Відповідач просить просить врахувати висновки, викладені у постанові ВС від 10.04.2019 у справі № 822/220/18.

Відзиви до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходили.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 09.05.1984 р. по 05.07.1986 р. проходив строкову військову службу в Лавах Радянської Армії у в/ч НОМЕР_1 .

У період з 16.05.1984 р. по 05.07.1986 р. позивач приймав участь у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується копією військового квитка.

Згідно витягу з протоколу № 519 від 27.02.2014 р. засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв отриманих колишнім військовослужбовцем, позивач має захворювання, пов`язане з перебуванням у країнах, де велись бойові дії.

На підставі довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 256884 від 21.02.2008 р. у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, позивачу вперше була встановлена 3 група інвалідності.

З тих же підстав з 03.03.2014 р. позивачу була встановлена 2 група інвалідності, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 0421432.

Позивач подав до Департаменту фінансів МО України заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 06.04.2018 р. № 37 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з наступних підстав:

- ОСОБА_1 групу інвалідності змінено понад дворічний термін, у зв`язку з чим у відповідності до абз. 2 п. 4 ст. 163 Закону № 2011 виплата ОГД не здійснюється,

- ОСОБА_1 звернувся із заявою для призначення ОГД 06.03.2018 р., а інвалідність було встановлено 01.03.2014 р., тобто з пропуском трирічного строку всупереч п. 8 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі Закон № 2011),

- заявником не подано документи про причини та обставини поранення. Акт судово медичної експертизи від 14.01.2008 р. № 8/в та висновок Центральної ВЛК Міністерства оборони України від 27.02.2014 р. № 519 не є такими документами (а. с. 20).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно частини 1 ст. 16 Закону № 2011 (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 9 ст. 163 Закону № 2011 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. за № 975, прийнятою на виконання ст. 163 Закону № 2011, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з пунктом 4 статті 163 Закону № 2011, який набрав чинності з 01.01.2014 р., якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 163 Закону № 2011 застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014 р.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 р. № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017 р.) пункт 4 статті 163 Закону № 2011 доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Обидві ці норми пункту 4 статті 163 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

В той же час, у постанові від 22.08.2019 р. ВС (справа № 806/2180/18) виклав правовий висновок, згідно якого пункт 4 ст. 163 Закону № 2011 може бути застосовано до осіб, яким первинне встановлення інвалідності відбулося після 01.01.2014 р.

З огляду на вказану правову позицію та враховуючи, що первинна група інвалідності позивачу була встановлена у 2008 р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності відмови у призначенні та виплаті ОГД з вказаної підстави.

В той же час, у відповідності до ч. 8 ст. 163 Закону № 2011 (в редакції, що була чинною на дату зміни групи інвалідності позивачу) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Зважаючи на те, що позивач звернувся з відповідною заявою у термін, що перевищує три роки з дня виникнення права на отримання ОГД, колегія суддів приходить до висновку, що відмова у призначенні та виплаті ОГД є правомірною, а підстави для задоволення позову відсутні.

В той же час, судом першої інстанції вказаній підставі для відмови у призначенні та виплаті ОГД оцінка надана не була, що призвело до неправильного вирішення спору.

В свою чергу, інші доводи відповідача про відсутність підстав для призначення ОГД та задоволення позовних вимог колегією суддів не досліджуються з огляду на самостійність та достатність встановленої обставини для відмови у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, питанню доказовості причин та обставин поранення передує дотримання процедурних питань при зверненні до уповноваженого органу, що позивачем дотримано не було.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог і апеляційним судом приймаються в цій частині в якості належних.

В той же час, доводи позивача в частині конкретної суми, що підлягає виплаті, колегією суддів, з урахуванням встановлення відсутності підстав для задоволення позовних вимог, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі вимоги є похідними від встановленого права позивача на отримання ОГД.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

У відповідності до ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 139, 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року в частині задоволення позовних вимог скасувати.

В цій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 05.09.2019 р.)