Справа № 520/7648/19
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р. № 520/7648/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чайкіної Н.Е.,

за участю:

представника позивача Фуженкової Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків, м. Захисників України, 7/8, 7 поверх) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанову Головного Державного виконавця Єрмак Г.В. від 24.07.2019 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавчого збору у розмірі 7446, 00 грн., в рамках ВП 59412211 (стягувач Письменна О.В.).; постанову Головного Державного виконавця Єрмак Г.В. від 24.07.2019 _про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області витрат на

проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн., в рамках ВП 59412211 (стягувач Письменна О.В.).; постанову Головного Державного виконавця Єрмак Г.В. від 24.07.2019 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавчого збору у розмірі 7446, 00 грн., в рамках ВП 59412030 (стягувач Муковоз Н.В.).; постанову Головного Державного виконавця Єрмак Г.В. від 24.07.2019 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області витрат на проведення виконавчих дій у сумі 200,00 грн., в рамках ВП 59412030 (стягувач Муковоз Н.В.).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

До канцелярії суду 10.09.2019 надійшли заперечення на адміністративний позов, в яких відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, відповідачем на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів були надані матеріали виконавчих проваджень., які судом залучені до справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 (справа № 646/1274/17) було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення. Усунуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення у приміщення 2-4 площею 18,6 кв. м., приміщення 2-3 площею 26,8 кв. м., приміщення 2-2 площею 8,5 кв. м., приміщення 2-1 площею 13-3 кв. м., сіни ІV житлового будинку літ. А-1, що розташований по АДРЕСА_2 .

На виконання зазначеного рішення суду Червонозаводским районним судом м. Харкова 23 січня 2019 року було видано виконавчий лист № 646/1274/17.

25 червня 2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 59412211 та № 59412030.

25 липня 2019 року головним держаним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області у зазначених виконавчих провадженнях № 59412211 та № 59412030 прийнято постанови про стягнення виконавчого збору.

Крім того, 25 липня 2019 року відповідачем на підставі ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження за виконавчими провадженнями № 59412211 та № 59412030.

Не погоджуючись із постановами відповідача про стягнення виконавчого збору, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом, обґрунтовуючи який зазначила, що державним виконавцем при проведенні виконавчих дій були порушені вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання судового рішення не проводилось, тому, на думку позивача, відсутні підстави для стягнення з неї виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження»).

За правилами ч.4 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно актів державного виконавця від 24 липня 2019 року було усунуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення у приміщення 2-4, площею 18,6 кв. м, приміщення 2-3, площею 26,8 кв. м, приміщення 2-2, площею 8,5 кв. м, приміщення 2-1, площе. 13-3 кв. м, сіни ІV житлового будинку літ. А-1, що розташований по АДРЕСА_2 .

Рішення суду державним виконавцем виконано в повному обсязі. На підставі п.9 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження за № 59412211 та № 59412030.

Відповідно до пункту 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Згідно з частиною третьою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З огляду на вищезазначені норми законодавства суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. При цьому суд враховує, що на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

При цьому, обґрунтовуючи доводи про протиправність оскаржуваних рішень, позивач посилається на те, що державним виконавцем не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду по справі № 646/1274/17.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчі провадження № 59412211 та № 59412030 були відкриті державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області 25 червня 2019 року. Державним виконавцем неодноразово вчинялися дії з примусового виконання виконавчого листа № 646/1274/17 від 23.01.2019, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова. Так, здно актів державного виконавця від 24.07.2019 рішення суду виконано у повному обсязі, що стало підставою для винесення відповідачем постанов про закінчення виконавчого провадження відповідно до положень п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанов виконавчого органу про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях 59412211 та № 59412030, а також прийнятих на їх виконання постанов виконавчого органу про відкриття виконавчих проваджень.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, а також законності та обґрунтованості оскаржуваних постанов та вимог, заявлених в адміністративному позові, суд зазначає наступне.

З аналізу вищевикладених положень законодавства вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім випадків коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документу.

При цьому, на позивача, як боржника у відкритих виконавчих провадженнях покладається обов`язок сплатити виконавчого збору відповідно до положень ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження».

Між тим, під час розгляду даної справи позивачем не надано доказів на підтвердження доводів, які викладені в адміністративному позові.

Суд вважає безпідставними посиланнями ОСОБА_1 на той факт, що державним виконавцем не здійснювалось примусового виконання відповідного виконавчого документу, оскільки у зібраних матеріалах справи наявні докази вчинення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду та фактичного виконання рішення по справі № 646/1274/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних постанов Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області та відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення спірних постанов діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому такі рішення є правомірними.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.5-10, 72, 73, 74, 77, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 268-271, 287, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (м. Харків, м. Захисників України, 7/8, 7 поверх) про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Єгупенко