Справа № 520/2338/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 р.Справа № 520/2338/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача - Гончар Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019, суддя Зінченко А.В., майдан Свободи 6. м. Харків, 61022, повний текст складено 22.09.19 по справі № 520/2338/19

за позовом ОСОБА_2

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Харківська митниця ДФС), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА807190/2019/01114 від 20.02.2019 та визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів UА807000/2019/001350/2 від 20.02.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА807190/2019/01114 від 20.02.2019.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів UА807000/2019/001350/2 від 20.02.2019.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на помилковість висновків суду першої інстанції щодо не доведеності відповідачем обставин, які викликали відповідні сумніви у митного органу щодо правильності визначення митної вартості товару та зазначив, що по результатам вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, та враховуючи рекомендації, профілю ризику, який був згенерований автоматизованою системою аналізу та управління ризиками ДФС, а саме 105 (контроль правильності визначення митної вартості товарів) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів), до спецпідрозділу митниці (відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання) був направлений запит № 1576 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів.

Обгрунтовуючи свою позицію, відповідач зазначив, що відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса від 14.02.2019 № 2946 по визначенню ринкової вартості автомобіля марки «FORD», модель «KUGA» VIN: НОМЕР_1 , середня ціна транспортного засобу, що був у використанні, відповідного строку експлуатації, пробігом та технічними характеристиками, на ринку провідної країни-експортера Німеччини, складає 21 687,00 EUR = 661 903,11 грн.

Ринкова вартість транспортного засобу марки «FORD», модель «KUGA» VIN: НОМЕР_1 на момент проведення огляду (11.02.2019) визначена експертом, з урахуванням виявлених в ході огляду пошкоджень та вартості ремонту, та склала 12 953,04 EUR = 395 336,11 грн.

Разом з тим, жодного документу, що підтверджував придбання зазначеного транспортного засобу з пошкодженнями та обставин, за яких транспортний засіб було пошкоджено, декларантом надано не було, а тому наданий при митному оформленні висновок не є підтвердженням заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу.

Відтак, 20.02.2019 за результатами опрацювання запиту, головним державним інспектором відділу контролю митної вартості було визначено вартість за 6-им методом на рівні 19 900,00 EUR (задекларована сума -13 445,38 EUR) та надіслано на адресу декларанта.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 відкрито провадження по справі № 520/2338/19, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

11 грудня 2019 року фізичною особою ОСОБА_2 придбано у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль, вживаний, марки «FORD», модель «KUGA», тип кузова - хетчбек, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 1997 смЗ, потужність двигуна - 110 КВТ , календарний рік виготовлення - 2018, модельний рік виготовлення - 2018.

19 лютого 2019 року представником Позивача - ТОВ «Магістраль Автотранзит - Сервіс» ОСОБА_3 . для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію № UA807190/2019/006251 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 13445,38 євро.

Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору - графа 42 митної декларації.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару вказаної митної декларації декларантом долучено: Рахунок-фактура (інвойс) 2018/12-34022 від 10.12.2018; Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UА20903/2019/09591 від 04.02.2019; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 17.05.2018; Банківський платіжний документ, що стосується товару 1429 від 11.12.2018; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 2946 від 14.02.2019; Договір про надання послуг митного брокера 04/02-25 від 04.02.2019; Єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів UА807190/2019/0015 від 07.02.2019; Касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 01.02.2019, Копія митної декларації країни відправлення 28.01.2019; Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_5 від 31.07.2018; Паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_6 від 04.03.2003; Митна декларація, за якою було відмолено у випуску товарів UА807190.2019.006251 від 19.02.2019.

Cудом встановлено, що відповідач Запитом (повідомленням) від 19.02.2019, витребував додаткові документів у Позивача, для вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару, в зв`язку з недостатністю документів які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

У зв`язку з ненаданням декларантом витребуваних за запитом (повідомленням) документів, 20.02.2019 відповідач за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації №UА807190/2019/006251 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з відсутністю в поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Вказану відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2019/01114 від 20.02.2019, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів № 206050001/2016/000440/2 від 20.09.2016, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 19900,00 євро.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції вважав підтвердженою наданими позивачем документами митну вартість ввезеного транспортного засобу за ціною договору.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З письмових доказів у справі слідує, що оскаржувані рішення прийнято відповідачем у зв`язку з невизнанням заявленої декларантом (позивачем) митної вартості товару.

Такі висновки грунтуються на відсутності у поданих до митного оформлення документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України (далі - МК України) орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. (п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України)

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Відповідно до ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, згідно митної декларації № UA807190/2019/006251 від 19.02.2019, заявником самостійно обрано основний (за ціною договору) метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

З матеріалів справи встановлено, що платником було подано інвойс, згідно до якого ціна товару складає 13445,38 євро, висновок експертного товарознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса від 14.02.2019 № 2946 по визначенню ринкової вартості автомобіля марки «FORD», модель «KUGA» VIN: НОМЕР_1 , відповідно до якого, середня ціна транспортного засобу, що був у використанні, відповідного строку експлуатації, пробігом та технічними характеристиками, на ринку провідної країни-експортера Німеччини, складає 21 687,00 EUR = 661 903,11 грн.

Ринкова вартість транспортного засобу марки «FORD», модель «KUGA» VIN: НОМЕР_1 на момент проведення огляду (11.02.2019) визначена експертом, з урахуванням виявлених в ході огляду пошкоджень та вартості ремонту, та склала 12 953,04 EUR = 395 336,11 грн.

Разом з тим, зважаючи на відсутність документів на підтвердження придбання зазначеного транспортного засобу з пошкодженнями та обставин, за яких транспортний засіб було пошкоджено, колегія суддів не приймає до уваги наданий при митному оформленні висновок як підтвердження заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу.

Доказів на підтвердження придбання зазначеного транспортного засобу з пошкодженнями та обставин, за яких транспортний засіб було пошкоджено, декларантом контролюючому органу надано не було, судовим розглядом не встановлено, а тому наданий при митному оформленні висновок не є підтвердженням заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обгрунтованими сумніви контролюючого органу у правильності визначення декларантом митної вартості товару та наявності підстав для витребування у останнього додаткових документів, згідно вимог ст. 53 МК України, що підтверджують задекларовану суму -13 445,38 EUR.

З огляду на не виконанням вимог митного органу щодо надання додаткових документів на підтвердження задекларованої суми транспортного засобу, головним державним інспектором відділу контролю митної вартості було визначено вартість 6-им методом (у зв`язку з відсутністю інформації щодо ідентичного, аналогічного або подібного товару, необхідних для використання попередніх методів) на рівні 19 900,00 EUR (задекларована сума -13 445,38 EUR) та надіслано на адресу декларанта.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Досліджуючи рішення Харківської митниці ДФС № UА807000/2019/001350/2 від 20.02.2019, колегією суддів встановлено, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митним органом наведено пояснення щодо зроблених коригувань з докладною інформацією, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення Харківської митниці ДФС та картка відмови є такими, що прийняті не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, відтак відсутні підстави для їх скасування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. З огляду на вищезазначене та враховуючи положення ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року по справі № 520/2338/19 скасувати.

Ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 09.09.2019