Справа № 640/19480/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2019 року № 640/19480/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Агріматко-Україна» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.08.2018р. № та № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.11.2018р. відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач безпідставно провів перевірку сертифікату EUR.1, який оформлений за ВМД №204050002/2016/0206 та підтверджений усіма належними документами відповідно до вимог законодавства з питань державної митної справи.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що з метою забезпечення дієвого контролю за повнотою оподаткування товарів та недопущення ухилення від сплати платежів в обсягах, передбачених митним законодавством, Рівненська митниця ДФС надала Департаменту адміністрування митних платежів ДФС України Сертифікат EUR.1 для направлення його на перевірку до компетентного органу Республіки Польща. Департаментом адміністрування митних платежів ДФС України листом від 24.05.2018 № 15698/7/99-99-19-04-03-17 поінформовано Рівненську митницю ДФС щодо результатів верифікації Сертифіката EUR.1. Відповідно до результатів верифікації, встановлено, що експортер «JCB SALES LTD» не надав відповідних документів, які підтверджують походження товарів, які зазначені у Сертифікаті EUR.1, тому товари не відповідають вимогам преференційного режиму. Ураховуючи вищевикладене, компетентним органом Республіки Польща не підтверджено преференційне походження товарів, які зазначені у Сертифікаті EUR.1. Таким чином, Сертифікат EUR.1 недійсний для застосування преференції по сплаті ввізного мита « 410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною та ЄС та на підставі цього країна походження товарів, які зазначені у митній декларації від 30.11.2016 № 204050002/2016/020654 невідома.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання Приватним акціонерним товариством «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» (ПРАТ «АГРІМАТКО- УКРАЇНА») (код 30725226) вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією від 30.11.2016р. № 204050002/2016/020654.

За наслідками перевірки було складено Акт від 24.07.2018р. № 958/26-15-14-06-06/30725226 (далі - Акт перевірки), яким встановлено наступні порушення:

- вимог частини 2 статті 44, частини 1 статті 257 Митного кодексу України (далі- МК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією від 30.11.2016р. № 204050002/2016/020654 на загальну суму 129 707,49 гривень;

- вимог пункт 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 30.11.2016р. № 204050002/2016/020654 на загальну суму 25 941,49 гривень.

На підстав вказаного Акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві 10.08.2018р. були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Ввізне мито на товари, що ввозяться суб`єктами господарювання» на суму 162 134,36 грн., з яких 129 707,49 грн. за податковим зобов`язанням, 32 426,87 грн. - за штрафними санкціями;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» на суму 32 426,87 грн., з яких 25 941,49 грн. за податковим зобов`язанням, 6 485,37 грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача позивач і звернувся з даним позовом.

Судом встановлено, що ПрАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» за митною декларацією від 30.11.2016 № 204050002/2016/020654 було ввезено на митну територію України наступні товари:

- навантажувач телескопічний штабелювальний самохідний колісний (код 21000), (номер частини 5432) марки JCB, моделі Loadall 531-70 Agri, типу 531-70AG, новий, 2016 року випуску (модельний ряд 2017р.), ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 1шт., серійний номер двигуна НОМЕР_4 , з дизельним двигуном потужністю 74,2квт, вантажопідйомністю 3100кг;

- навантажувач телескопічний штабелювальний самохідний колісний (код 21000), (номер частини 5432) марки JCB, моделі Loadall 531-70 Agri, типу 531- 70AG, новий, 2016 року випуску (модельний ряд 2017р.), ідентифікаційний номер НОМЕР_3 - 1шт, серійний номер двигуна НОМЕР_4, з дизельним двигуном потужністю 74,2квт, вантажопідйомністю 3100кг.

Митна вартість вказаних товарів зазначена у розмірі 2 594 149,78 грн.

При доставці зазначених товарів на митну територію України застосовувались умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - EXW GB Росестер. Декларантом заявлено країну походження вищезазначених товарів - Великобританія (ставка мита: пільгова).

Згідно з ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 48 МК України товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються органом доходів і зборів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України. У разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.

Згідно з частинами першою-третьою статті 36 МК походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (не преференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (частина шоста статті 36 МК).

Приписами частин четвертої, п`ятої статті 280 МК визначено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

За змістом пункту 190.1 статті 190 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МК, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Враховуючи вищевикладене, основною умовою для застосування пільгової ставки ввізного мита є підтвердження країни походження товару.

Починаючи з 01.01.2016 умови торгівлі між Україною та Європейським Союзом регламентуються положеннями розділу IV "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27 червня 2014 року (надалі Угода про асоціацію).

Згідно з частиною 1 статті 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR. 1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу, як одного з таких документів.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 17 розділу V Протоколу І Угоди, сертифікат з перевезення товару EUR. 1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера. Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Отже, документом, що достовірно визначає країну походження товару та надає преференцію по сплаті ввізного мита « 410», є сертифікат з перевезення товару EUR.1. Без надання сертифіката з перевезення товару EUR.1 до товару застосовуються остаточні ставки ввізного мита.

Відповідно до ч.2 ст. 44 МК України у разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням. У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Окремо щодо доводів позивача щодо обов`язковості здійснення перевірки лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Протоколу, суд вказує наступне.

Відповідно до статей 32 , 33 Протоколу до Угоди про асоціацію, митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс.

З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документах.

Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Аналіз процитованих норм дає підстави для висновку, що перевірка підтвердження походження товару має здійснюватися у двох випадках: або у довільному порядку або за наявності обґрунтованих сумнівів.

Отже наявність обґрунтованих сумнівів не є єдиною підставою для проведення перевірки. Перевірка може бути проведена й в довільному порядку.

Як встановлено судом, під час митного оформлення товарів за зазначеною митною декларацією декларантом самостійно заявлено код товарів згідно з УКТ ЗЕД та заявлено країну походження товарів - Великобританія (ставка мита: пільгова). Для підтвердження заявленої країни походження та правомірного застосування преференції по сплаті ввізного мита « 410» під час митного оформлення ПРАТ «АГРІМАТКО- УКРАЇНА» надано сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 25.11.2016 № PL/MF/AL0153772 (далі - Сертифікат EUR.1), який виданий компетентним органом Республіки Польща.

Як вбачається з Акту перевірки, з метою забезпечення дієвого контролю за повнотою оподаткування товарів та недопущення ухилення від сплати платежів в обсягах, передбачених митним законодавством, Рівненська митниця ДФС надала Департаменту адміністрування митних платежів ДФС України Сертифікат EUR.1 для направлення його на перевірку до компетентного органу Республіки Польща. Департаментом адміністрування митних платежів ДФС України листом від 24.05.2018 № 15698/7/99-99-19-04-03-17 поінформовано Рівненську митницю ДФС щодо результатів верифікації Сертифіката EUR.1. Відповідно до результатів верифікації, встановлено, що експортер «JCB SALES LTD» не надав відповідних документів, які підтверджують походження товарів, які зазначені у Сертифікаті EUR.1, тому товари не відповідають вимогам преференційного режиму. Ураховуючи вищевикладене, компетентним органом Республіки Польща не підтверджено преференційне походження товарів, які зазначені у Сертифікаті EUR.1.

Таким чином, ГУ ДФС у м. Києві зроблено висновок, що Сертифікат EUR.1 недійсний для застосування преференції по сплаті ввізного мита « 410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною та ЄС та на підставі цього країна походження товарів, які зазначені у митній декларації від 30.11.2016р. № 204050002/2016/020654 невідома.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься належним чином перекладений та посвідчений нотаріально лист Начальника Підкарпатського податково-фінансового управління в м. Перемишль від 14.02.2018р. № 408000-СОС.4331.10.2017.ВJ, відносно перевірки сертифікату на перевезення товару EUR.l PL/MF/AL 0153772 від 25.11.2016 p., який було видано для експорту:

- JCB Модель 531-70AG ІН ТС НОМЕР_3 , рахунок 387150 від 16/11/16 р.

- JCB Модель 531-70AG ІН ТС НОМЕР_1 , рахунок 387149 від 16/11/16 р. в Україну.

У вказаному листі повідомляється, що: «Зазначений вище сертифікат було видано на основі документів наданих на ім`я ДжейСіБі СЕЙЛЗ ЛТД (JCB SALES LTD) Митним агентством А.С. ANTON KOZAK Sp. z о.о., вул. Офіар Катиня 26, 37-700 Перемишль.

На жаль, довгострокова декларація постачальника, додана до заяви на сертифікат EUR.1 PL/MF/AL 0153772 не відповідає вимогам статті. 62 та ст. 63 ВИКОНАВЧОГО РЕГЛАМЕНТУ КОМІСІЇ (EU) 2015/2447 від 24 листопада 2015, що формулює детальні правила виконання певних положень Регламенту (СС) № 952/2013 Європейського парламенту та Ради, що формулює Митний кодекс СС (OJ L 343, 2912.2015), тому що була складена експортером, а не фактичним постачальником.

Декларації постачальника мають використовуватися експортерами як доказ на підтримку заяв на видачу сертифікатів на перевезення товарів EUR.1. Якщо постачальник надає експортеру або торгівельній компанії інформацію, необхідну для визначення походження товарів у цілях положень, що регулюють преференціальну торгівлю між Союзом та певними країнами або територіями (преференціальне походження), постачальник має робити це за допомогою декларації постачальника.».

Отже, митним органом Республіки Польща не підтверджено справжність автентичність та правильність преференційного документа - сертифікату з перевезення товарів форми EUR.1. від 25.11.2016 № PL/MF/AL0153772.

Таким чином, ГУ ДФС у м. Києві під час проведення перевірки керувалось офіційною відповіддю компетентного органу Республіки Польща, яка отримана відповідно до норм статті 33 Протоколу 1.

Згідно ч.1 ст.45 Митного кодексу України, за наявності будь-яких сумнівів щодо країни походження товару, саме на відповідача покладається обов`язок звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Згідно зі ст. 352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

А згідно зі статтею 278 МК України, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Таким чином, за результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням встановлених обставин та відповідно до частини 14 статті 354 Митного кодексу, ПРАТ «АГРІМАТКО- УКРАЇНА» під час здійснення митного оформлення товарів за митною декларацією від 30.11.2016 № 204050002/2016/020654 надано Сертифікат EUR.1, який не підтверджує походження товарів з Великобританії та, як наслідок, безпідставно звільнено від сплати ввізного мита, що підтверджується отриманою інформацію від компетентного органу Республіки Польща, що призвело до несплати митних платежів у повному обсязі.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що під час проведення перевірки ПРАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» надано письмові пояснення та їх документальні підтвердження (лист ПРАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» від 12.07.2018 № 12/07 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 12.07.2018 № 42407/10). А саме надано: -копія довіреності від компанії «JSB SALES LTD» від 24.11.2016 на виготовлення сертифіката з перевезення товару EUR. 1; - копії листів компанії «JSB SALES LTD» від 04.06.2018 б/н та від 05.03.2018 б/н; -лист компетентного органу Республіки. Польща від 14.02.2018 №408000- COC.4331.10.2017.BJ.

Так, на підставі наданих ПРАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» копій документів встановлено, що на вимогу компетентного органу Республіки Польща, компанія «JSB SALES LTD» надіслала їм лист-відповідь від 04.06.2018 б/н, в якому зазначено, що країна походження товарів, які відображено у Сертифікаті EUR. 1, є Великобританія. У той же час, сертифікат було видано у Республіці Польща, що суперечить статті 17 розділу V Протоколу І Угоди, згідно якої сертифікат з перевезення товару EUR. 1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера.

При цьому, позивачем, як декларантом та особою відповідальною за фінансове врегулювання, було застосовано преференцію по сплаті мита на товари, що ввозяться на територію України фізичними особами, регламентованого Угодою про асоціацію, та самостійно заповнено графи 31 та 47 ВМД, в яких наводяться опис товару та відомості про нарахування митних платежів.

Отже, приймаючи податкові повідомлення-рішення від 10.08.2018р. № та № відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, такі рішення є обґрунтованими, виваженими, а тому жодні підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем доведено правомірність прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати належить покласти на позивача.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій