Справа № 1.380.2019.002061
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002061
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.,

секретар судового засідання Шавель М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася в суд з позовом до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (82104, вул. 22 Січня, м. Дрогобич, Львівська область) про визнання протиправною і скасування постанови від 05.04.2019 року ВП № 58778943 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою від 17 травня 2019 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 року у справі № 857/6447/19 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 17 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.002061 скасовано, та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

12.08.2019 року справу отримано Львівським окружним адміністративним судом. Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням ст. 27,40 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того позивач зазначає, що позивач не була основним боржником по договору про відкриття кредитної лінії. А була майновим поручителем щодо часткового виконання зобов`язань та передала належне їй на праві власності майно в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи, добровільно виконати виконавчий документ не мала змоги, оскільки сума боргу позивальника значно перевищувала погоджену вартість іпотечного майна, а тому не може нести санкції у вигляді виконавчого збору.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення згідно позовної заяви та заяви в обґрунтування позовних вимог, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що діях в межах Закону України «Про виконавче провадження», просив відмовити у задоволенні позову.

09 вересня 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 12:40 год, представники сторін після перерви не з`явились, тому на підставі ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання після перерви за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко Назаром Вікторовичем 05 квітня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58778943 на підставі постанови № 53237884 від 26.02.2019 року виданої Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС. У п. 3 вказаної постанови зазначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1, 2, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

3. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

4. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч.1 ст 24, Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, примусове виконання постанови державного виконавця розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О., 26 лютого 2019 року на підставі п.15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53237884 та в той же день винесено постанову про стягнення виконавчого збору № 53237884 у розмірі 127544, 48 грн.

Судом встановлено, що місцезнаходження боржника - ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_1 , Міністерством юстиції України 12.03.2019 року було скеровано на адресу Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко Назаром Вікторовичем 05 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника- ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 127544, 48 грн.

Судом встановлено, що державний виконавець виніс оскаржувану постанову у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», так як підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, визначених ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» не було, виконавчий документ набрав законної сили, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущено, виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконавчий документ підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, виконавчий документ пред`явлено за місцем виконання.

Щодо посилань позивача про те, що позивач не була основним боржником по договору про відкриття кредитної лінії, а була майновим поручителем щодо часткового виконання зобо`язань та передала належне їй на праві власності майно в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи та добровільно виконати виконавчий документ не мала змоги, оскільки сума боргу позивальника значно перевищувала погоджену вартість іпотечного майна, а тому не може нести санкції у вигляді виконавчого збору, то суд зазначає, що не надає оцінки даним обставинам, так як такі не входять до предмету доказування у даній справі. Позивач обґрунтовує незаконність постанови про стягнення виконавчого збору № 53237884 від 26.02.2019 р. у розмірі 127544, 48 грн.,а дана постанова не є предметом спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (82104, вул. 22 Січня, м. Дрогобич, Львівська область) про визнання протиправною і скасування постанови від 05.04.2019 року ВП № 58778943 про відкриття виконавчого провадження, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Восьмого апеляційної адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 09 вересня 2019 року.

Суддя Кухар Н.А.