Справа № 200/4792/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року справа №200/4792/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Макаренко А.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідачів Романенка О.В., Негодуйка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Званівської сільської ради Бахмутського району Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року (повне судове рішення складено 18 червня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/4792/19-а (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Званівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, сільського голови Званівської об`єднаної територіальної громади Бахмутського району Донецької області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Званівської сільської ради (далі - відповідач-1) та сільського голови Званівської об`єднаної територіальної громади Білицького Олександра Олександровича (далі - Сільський голова, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування вимог зазначено, що рішенням Званівської сільської ради від 28.02.2019 № 7/2-26 «Про дострокове припинення повноважень в.о. старости Верхньокам`янського старостинського округу ОСОБА_1 » (далі - Спірне рішення) її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, втім зазначене стягнення було застосовано до неї із порушенням вимог Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП). Так, позивач наполягала на порушенні строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначених статтею 148 КЗпП та порушенні статті 149 КЗпП, всупереч якої в неї не було витребувано пояснень з приводу відсутності на роботі. Також позивач зауважує на тому, що доводи відповідача-1 про її відсутність 29.05.2018 на роботі без поважних причин є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам, що мали місце, адже 29.05.2018 вона перебувала на території територіальної громади разом із головою Бахмутської районної ради ОСОБА_4 , а саме вручала подарунки родині Дубенків та привітання жительці села ОСОБА_6 .

Також вважає, що протиправними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, у зв`язку з чим просила суд:

- визнати протиправним та скасувати Спірне рішення;

- поновити ОСОБА_1 на посаді в.о. старости Верхньокам`янського старостинського округу Званівської об`єднаної територіальної громади Бахмутського району Донецької області (далі- Званівська ОТГ);

- стягнути солідарно зі Званівської сільської ради та Сільського голови середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2019 року по 10 червня 2019 року в сумі 24 299,12 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів 20 000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Спірне рішення та поновлено ОСОБА_1 на посаді в.о. старости Верхньокам`янського старостинського округу Званівської ОТГ.

Стягнуто зі Званівської сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2019 року по 10 червня 2019 року в сумі 24 299,12 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Звернуто рішення суду до негайного виконання в частині суми стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що в результаті не врахування судом всіх фактичних обставин справи ним було помилкового застосовано неналежні норми матеріального права. Наголошує на тому, що передумовою прийняття Спірного рішення стало встановлення відсутності позивача 29.05.2018 на робочому місці, визначеному Тимчасовим положенням про старосту Званівської ОТГ, затвердженого рішенням сільської ради № 7/1-4 від 21.11.2017 за відсутності на те поважних причин, що свідчить про порушення позивачем вимог КЗпП та Закону України від 20 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР), яким передбачено обов`язок посадових осіб місцевого самоврядування сумлінно та ефективно виконувати покладені на них повноваження. При розгляді на сесії питання про припинення повножень в.о. старости ОСОБА_1 будь-які її права не порушувались, їй було надано можливіть надати відповідні пояснення, а деякі формальні помилки у складених посадовими особами Званівської сільської ради та депутатів сільської ради документах службового розслідування, не можуть слугувати підставою для спростування викладених в них фактів.

В судовому засіданні представники відповідачів підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, проти чого заперечували позивач та її представник.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Згідно рішення Верхньокам`янської сільської ради від 10.11.2015 № 7/1-1 позивач, ОСОБА_1 з 10 листопада 2015 року обіймала посаду Верхньоком`янського сільського голови в Бахмутському районі Донецької області (а.с.47).

На підставі Закону України від 5 лютого 2015 року № 157-VIII «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (далі - Закон № 157-VIII) Верхньокам`янська сільська рада приєдналася до Званівської сільської ради.

Рішенням Званівської сільської ради від 21.11.2017 № 7/1-5 «Про покладення обов`язків старости» до проведення перших виборів старост на території юрисдикції Званівської сільської об`єднаної територіальної громади, обов`язки старости покладені на позивача, як таку, що здійснювала повноваження Верхньокам`янського сільського голови до об`єднання.

Розпорядженням Сільського голови від 15 червня 2018 року за № 35 позивача звільнено з посади в.о. старости згідно п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул без поважних причин. Наведене розпорядження оскаржувалося в судовому порядку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі № 805/5118/18-а позов ОСОБА_1 до Званівської сільської ради про визнання розпорядження від 15.06.2018 № 35 «Про звільнення з посади в.о. старости ОСОБА_1 » протиправним та скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.06.2018 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наведене розпорядження, стягнуто із Званівської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.06.2018 по 12.07.2018 у сумі 6432,12 грн. В іншій частині позову було відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 в справі № 805/5118/18-а, за результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та Званівської сільської ради, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року - скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки старости Верхньокам`янського старостинського округу Званівської ОТГ та стягнення зі Званівської сільської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.07.2018.

Ухвалено нове рішення у відповідній частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю: поновлено позивача на посаді виконуючого обов`язки старости Верхньокам`янського старостинського округу Званівської ОТГ з 16.06.2018 та стягнуто із Званівської сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.07.2018 по 05.12.2018 у сумі 36 448,68 грн. Судове рішення в частині поновлення на посаді звернуто до негайного виконання. В іншій частині рішення суду - залишено без змін.

Рішенням № 7/2-17 від 28.02.2019 «Про виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді в.о. старости Верхньокам`янського старостинського округу» поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки старости Верхньокам`янського старостинського округу № 1 Званівської сільської ради Бахмутського району Донецької області з 16.06.2018.

Того ж дня Званівською сільською радою прийнято Спірне рішення у цій справі. За змістом такого рішення, за наслідком розгляду матеріалів службового розслідування від 29.05.2018 по факту порушення виконуючим обов`язки старости ОСОБА_1 . Конституції України, законів України, не забезпечення здійснення наданих їй повноважень, керуючись ст. 26, 79-1 Закону № 280/97-ВР із внесеними до нього змінами, сільська рада встановила, що своїми діями позивач порушила Конституцію України, закони України, не забезпечила здійснення наданих їй повноважень.

Відповідні записи щодо обрання головою сільської ради, покладення виконання обов`язків старости на території сіл Верхньокам`янське, Новоселівка та Івано-Дар`ївка, звільнення з посади, поновлення на посаді та дострокове припинення повноважень наявні в трудовій книжці позивача (а.с.109-111).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині задоволених позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 144 Конституції України закріплено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною другою статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка підписана від імені України 06 листопада 1996 року в м. Страсбурзі, ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР «Про ратифікацію Європейської хартії місцевого самоврядування» та відповідно до частин першої, п`ятої статті 6 КАС України є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Статтею 1 Закону № 280/97-ВР районні та обласні ради визначено як органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

Відповідно до ст. 5 Закону № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Частиною 1 ст. 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради визначені органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження сільських, селищних, міських рад визначено ст.ст. 25-26 цього Закону.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади, утвореної відповідно до Закону № 157-VIII, вирішуються питання: прийняття рішення щодо дострокового припинення повноважень старости у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 07 червня 2001 року № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-III) ним врегульовані правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначені загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ст. 2 Закону № 2493-III).

Згідно з абзацом другим статті 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах.

Статтею 8 Закон № 2493-ІІІ передбачено, що основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посаду сільського, селищного, міського голови, старости в порядку, встановленому Законом № 280/97-ВР (абзац другий частини першої статті 10 Закону).

Статтею 20 Закону № 2493-III визначено, що крім загальних підстав, передбачених КЗпП, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом № 280/97-ВР, цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону). Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Згідно статті 14-1 Закону № 280/97-ВР староста є виборною посадовою особою місцевого самоврядування. Повноваження старости починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону № 2493-III на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Строк повноважень старости, обраного на чергових виборах, становить п`ять років, крім випадків дострокового припинення його повноважень з підстав і в порядку, визначених цим Законом. Староста є членом виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради за посадою. Порядок організації роботи старости визначається цим та іншими законами, а також Положенням про старосту, затвердженим сільською, селищною, міською радою.

Відповідно до ст. 54-1 Закону України № 280/97-ВР староста: 1) представляє інтереси жителів відповідного села, селища у виконавчих органах сільської, селищної, міської ради; 2) бере участь у пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради та засіданнях її постійних комісій; 3) має право на гарантований виступ на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, засіданнях її постійних комісій з питань, що стосуються інтересів жителів відповідного села, селища; 4) сприяє жителям відповідного села, селища у підготовці документів, що подаються до органів місцевого самоврядування; 5) бере участь в організації виконання рішень сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень сільського, селищного, міського голови на території відповідного старостинського округу та у здійсненні контролю за їх виконанням; 6) бере участь у підготовці проекту місцевого бюджету в частині фінансування програм, що реалізуються на території відповідного старостинського округу; 7) вносить пропозиції до виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради з питань діяльності на території відповідного старостинського округу виконавчих органів сільської, селищної, міської ради, підприємств, установ, організацій комунальної власності та їх посадових осіб; 8) бере участь у підготовці проектів рішень сільської, селищної, міської ради, що стосуються майна територіальної громади, розташованого на території відповідного старостинського округу; 9) бере участь у здійсненні контролю за використанням об`єктів комунальної власності, розташованих на території відповідного старостинського округу; 10) бере участь у здійсненні контролю за станом благоустрою відповідного села, селища та інформує сільського, селищного, міського голову, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради про його результати; 11) отримує від виконавчих органів сільської, селищної, міської ради, підприємств, установ, організацій комунальної власності та їх посадових осіб інформацію, документи і матеріали, необхідні для здійснення наданих йому повноважень; 12) сприяє утворенню та діяльності органів самоорганізації населення, організації та проведенню загальних зборів, громадських слухань та інших форм безпосередньої участі громадян у вирішенні питань місцевого значення у відповідному селі, селищі; 13) здійснює інші повноваження, визначені цим та іншими законами.

При здійсненні наданих повноважень староста є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед жителями відповідного села, селища, відповідальним - перед сільською, селищною, міською радою (ч. 2 статті 54-1 Закону України № 280/97-ВР).

Стаття 79-1 Закону 280/97-ВР визначає випадки дострокового припинення повноважень старости, зокрема, у разі: 1) звернення з особистою заявою до сільської, селищної, міської ради про складення ним повноважень старости; 2) припинення громадянства України або виїзду на постійне проживання за межі України; 3) набуття громадянства іншої держави; 4) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього; 5) набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, що пов`язана з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 6) набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним, безвісно відсутнім чи оголошення померлим; 7) його смерті; 8) відкликання з посади за народною ініціативою.

Згідно абзацу першого частини 2 цієї статті, повноваження старости можуть бути достроково припинені за рішенням сільської, селищної, міської ради, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень. Рішення про дострокове припинення повноважень старости рада приймає таємним або відкритим голосуванням більшістю голосів від загального складу ради.

Пунктом 5 частини 7 статті 79-1 Закону 280/97-ВР передбачено, що у випадку, передбаченому абзацом першим частини другої цієї статті повноваження старости припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади з дня прийняття відповідною радою рішення про дострокове припинення повноважень старости.

Як вбачається з позовної заяви та доводів сторін у справі, спір стосується правомірності дострокового припинення повноважень виконуючого обов`язки старости Званівською сільською радою та наявності підстав для прийняття відповідного рішення. В позові не ставиться питання про допущення порушень процедури прийняття оскаржуваного рішення про дострокове припинення повноважень старости.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що підставою прийняття відповідачем-1 рішення про дострокове припинення повноважень старости ОСОБА_1 . визначено порушення нею Конституції та законів України, не забезпечення здійснення наданих їй повноважень.Такому висновку передувало встановлення 29.05.2018 відсутності позивача у службовому приміщенні більше 3 годин.

Згідно наданих відповідачем-1 документів, 29.05.2018 в ході проведення секретарем сільської ради ОСОБА_8 моніторингу виходу працівників Верхньокам`янського старостинського округу та дотримання ними вимог КЗпП за усним дорученням Сільського голови встановлено відсутність ОСОБА_1 на робочому місці - в службовому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , про що складений акт. Зазначений акт підписаний: ОСОБА_8 , депутатами Званівської сільської ради ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також жителями с. Івано-Дар`ївки: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

В особовій справі позивача наявні пояснення на ім`я відповідача-2 від жителів с. Івано-Дар`ївки: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за змістом яких кожен з опитуваних не бачив ОСОБА_1 на території села 29.05.2018.

Як зазначила позивач в пояснювальній записці на ім`я секретаря Званівської сільської ради ОСОБА_8 , 29.05.2018 о 7 годині 30 хвилин вона прийшла на своє робоче місце до адміністративного приміщення Верхньокам`янського старостинського округу та розпочала роботу з документацією. В цей час їй зателефонував голова Бахмутської районної ради ОСОБА_4 та повідомив, що він чекає на неї з метою виїзду в село Івано-Дар`ївка для особистого привітання та вручення подарунків родини Дубенків, про що напередодні в день святкування Дня села вона оголошувала на зборах жителів сіл Верхньокам`янське, Новоселівка, ІваноДар`ївка, а також для прийняття рішення по зверненню жителів села Івано-Дар`ївка щодо благоустрою криниці в їх селі. Близько 7 години 45 хвилин вона на автомобілі голови Бахмутської районної ради виїхала в с. Івано-Дар`ївка. В село Верхньокам`янське вони повернулися на початку 11-ї години та заїхали вручити подарунки та привітати багатодітну матір жительку села ОСОБА_6 з народженням дитини. Після цього голова Бахмутської районної ради поїхав по своїм справам, а позивач пішла до адміністративного приміщення на своє робоче місце. По дорозі вона спілкувалася з жителями села, відповідала на їх питання. Зайшовши до свого робочого кабінету приблизно о пів на дванадцяту, побачила, що на неї чекає секретар Званівської сільської ради ОСОБА_8 ., якому вона розповіла про своє місцезнаходження та причини відсутності в своєму робочому кабінеті.

Як вбачається зі змісту судового рішення місцевого суду, допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначила, що 29.05.2018 вона бачила ОСОБА_1 в с. Верхньокам`янському близько 10 години ранку. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 залишила їй подарунок для передачі родині ОСОБА_6 , що не були присутніми 28.05.2018 на святковому концерті, присвяченому «Дню села Верхньокам`янське». Після нетривалого спілкування з приводу святкування «Дня захисту дітей», ОСОБА_1 направилась до службового приміщення.

Також в рішенні суду першої інстанції зазначено, що представники відповідачів наполягали на тому, що складений секретарем сільської ради акт про відсутність позивача на робочому місці свідчить про порушення ОСОБА_1 положень КЗпП, зауважували на тому, що робочим місцем позивача є службове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а залишати службове приміщення протягом робочого дня без повідомлення керівника - Сільського голови позивач, на думку представників відповідачів, не має права.

Колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що наведені доводи є помилковими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства.

Виходячи з обсягу прав та обов`язків старости, як посадової особи органів місцевого самоврядування, визначених ст. 54-1 Закону України № 280/97-ВР, статтями 8, 9 Закону № 2493-ІІІ, мету запровадження цієї посади місцевого самоврядування, суд дійшов висновку, що здійснення повноважень старостою громади не може бути обмежено роботою в службовому приміщенні, староста має право самостійно визначати напрямки своєї діяльності та дії, що мають бути вчинені ним задля ефективнішого виконання своїх повноважень. Староста, як уповноважена особа територіальної громади, може самостійно організовувати та приймати участь у певних заходах у межах старостинського округу. Крім цього, між старостою та сільським головою відсутні відносини прямого підпорядкування, тобто сільський голова не є безпосереднім керівником старости, що виключає необхідність отримання дозволу від сільського голови задля виходу старости за межи службового приміщення.

Матеріалами справи та поясненнями позивача підтверджено факт її відсутності з 8 години 00 хвилин до 11 години 30 хвилин 29.05.2018 за місцем роботи: АДРЕСА_1 .

Втім, відсутність старости на робочому місці не є безумовним свідченням порушення вимог КЗпП та нездійснення повноважень старости в період відсутності.

Як вже було зазначено судом вище, свідок ОСОБА_16 підтвердила факт перебування позивача вранці 29.05.2018 в межах старостинського округу - в с. Верхньокам`янському з метою привітати мешканців територіальної громади. Надані трьома мешканцями села Івано-Дар`ївка пояснення стосовно того, що вони протягом ранку 29.05.2018 не бачили ОСОБА_1 в межах села Івано-Дар`ївка, не є належним та беззаперечним доказом відсутності ОСОБА_1 на території як зазначеного села, так і на території старостинського округу, що включає кілька сел.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем порушення Конституції України та законів України, незабезпечення здійснення повноважень в період 3-годинної відсутності за місцем роботи 29.05.2018, що визначено відповідачем-1 підставою дострокового припинення повноважень в.о. старости ОСОБА_1 .

Крім того, Спірне рішення містить посилання на матеріали службового розслідування, водночас, до матеріалів справи відповідачем-1 не було надано жодного документу, складеного у відповідності до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 р. № 950 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 р. № 691).

Так само, в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про повідомлення позивача про розгляд питання про дострокове припинення її повноважень на пленарному засіданні сільської ради, відсутні протокол пленарного засідання, що унеможливлює встановлення факту обговорення питання дострокового припинення повноважень позивача на пленарному засіданні сесії сільської ради. Рішення про поновлення позивача на посаді на виконання судового рішення у справі № 805/5118/18-а та прийняття рішення про дострокове припинення повноважень старости прийняті в один день у межах одного пленарного засідання сесії ради.

Отже, наведені обставини свідчать про порушення відповідачем-1 під час розгляду питання про дострокове припинення повноважень старости права позивача на участь в пленарному засіданні та надання пояснень з приводу обставин, що стали підставою розгляду питання про дострокове припинення повноважень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджено обґрунтованість Спірного рішення та вважає зазначене рішення таким, що прийнято за відсутності на те правових підстав.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП).

При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій аркушів трудової книжки позивача, оригінал якої надавався для огляду місцевому суду, в трудовій книжці відсутній запис про звільнення позивача. З огляду на положення пункту 3 частини одинадцятої статті 79-1 Закону № 280/97-ВР, яким визначено, що повноваження старости припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади з дня прийняття відповідною радою рішення про дострокове припинення повноважень старости, колегія суддів вважає, що в цьому випадку дострокове припинення повноважень старости є одночасно і звільненням позивача.

Підставою звільнення старости в нинішній справі є Спірне рішення та не потребує додаткового оформлення наказом про звільнення, а відсутність такого запису не впливає на факт звільнення ОСОБА_1 з посади старости відповідно до Закону № 280/97-ВР в день прийняття Спірного рішення.

Отже, вимоги позивача в частині поновлення на посаді також підлягають задоволенню.

Оскільки за результатами розгляду справи встановлено протиправність Спірного рішення, то стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.02.2019 по 10.06.2019.

Так, розрахунок середнього заробітку працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядом обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).

Згідно норм абзацу третього пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Оскільки позивача звільнено зі служби повторно 28.02.2019, втім з 15.06.2018 вона фактично не працювала та не отримувала заробітну плату, враховуючи поновлення на посаді 28.02.2019, то сума виплат обчислюється за два попередні календарні місяці до первинного звільнення. Починаючи з 01.03.2019 по 10.06.2019 включно, вимушений прогул складає 68 робочих дні.

Як встановлено в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 03.09.2018 № 805/5118/18-а, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 357,34 грн.

Таким чином, час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 28.02.2019 по 10.06.2019 включно складає 68 робочих дні, а тому стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 24 299,12 грн. (357,34 грн. х 68 р.д.) з відрахуванням обов`язкових платежів.

Середній заробіток за місяць становить 7 146,80 грн. (357,34 грн. х 20 дн.).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, в ході судового розгляду справи відповідачем-1 не доведено наявності підстав для дострокового припинення повноважень позивача, з огляду на що вимоги позивача до Званівської сільської ради в частині скасування рішення про дострокове припинення повноважень, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Званівської сільської ради Бахмутського району Донецької області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі № 200/4792/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 10 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук