Справа № 200/10155/19-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 р. Справа№200/10155/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О.,

секретар судового засідання: Притула С.С.;

за участю:

представника позивача: Браташевська Я.Ю.,

представника відповідача: Уколова А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 (далі МСЕК), в якому просить суд: - визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не визнанні ОСОБА_1 особою з інвалідністю; - зобов`язати повторно розглянути медичні документи ОСОБА_1 і визнати її особою з інвалідністю.

Ухвалою суду від 19.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 09.09.2019 замінено первісного відповідача на належного - Обласний центр медико-соціальної експертизи (далі відповідач, Обласний центр МСЕ).

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначила, що з 29.07.2019 по 31.12.2017 вона проходила військову службу в Збройних Силах України і під час несення військової служби отримала проблеми зі здоров`ям. Висновком МСЕК від 15.01.2019 встановлено, що травма позивача пов`язана з проходженням військової служби, зі ступенем втрати працездатності 15 % на 12.12.2018, але без встановлення групи інвалідності. Вказує на те, що на цей час вона не може повноцінно жити, постійно хворіє і приймає ліки, а також не може повноцінно працювати через стан здоров`я. Вважає, що висновок відповідача від 15.01.2019 є протиправним, оскільки він не в повному обсязі вивчив документи позивача, що підтверджують стійке порушення функцій організму, яке спричиняє обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що прийняття рішень про встановлення або не встановлення інвалідності відноситься до виключної компетенції МСЕК. За наслідками огляду позивача МСЕК не встановлено відповідність умовам і критеріям для визначення ОСОБА_1 інвалідності.

У судовому засідання від 09.09.2019 представник позивача просила адміністративний позов задовольнити повністю. Надала пояснення, за якими позивачу має бути визначена інвалідність у зв`язку зі встановленням 15 % стійкої втрати працездатності.

Представник відповідача в судовому засідання від 09.09.2019 просила відмовити в задоволені позову. Також надала пояснення, за якими встановлення 15 % втрати працездатності не є підставою для визначення інвалідності.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

Відповідно до військового квитка серія НОМЕР_1 від 20.09.2016 і довідки Кальміусько-Нікольського об`єднаного районного військового комісаріату від 03.01.2017 № 3 позивач з 29.07.2016 по 31.12.2017 проходила військову службу в Збройних Силах України.

З витягу з протоколу № 3531 від 12.12.2018 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв випливає, що захворювання позивача пов`язані із захистом Батьківщини, травми позивача пов`язані з проходженням військової служби.

З акта № 63 від 15.01.2019 огляду медико-соціальною експертною комісією, складеного МСЕК № 2, випливає, що ОСОБА_1 не визначена інвалідність, її травма пов`язана з проходженням військової служби, ступінь втрати працездатності 15 % (на 12.12.2018).

На підставі вказаного акта МСЕК видана довідка серія 12ААА №032016.

У консультативному висновку №31 від 15.03.2019 позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» зазначено, що об`єктивних даних для зміни рішення МСЕК немає.

Також листом 26.03.2019 № 56-131238 Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» повідомила позивача про те, що висновок МСЕК залишено без змін.

Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності не визначення позивачу інвалідності за наслідками проведеного огляду медико-соціальною експертною комісією.

Частиною 1 ст. 2 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон № 875-XII) передбачено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 875-XII передбачено, що порядок та умови визначення потреб у зв`язку з інвалідністю встановлюються на підставі висновку медико-соціальної експертизи та з врахуванням здібностей до професійної і побутової діяльності особи з інвалідністю. Види і обсяги необхідного соціального захисту особи з інвалідністю надаються у вигляді індивідуальної програми медичної, соціально-трудової реабілітації і адаптації.

Відповідно до приписів ст. 6 вказаного Закону передбачено, що захист прав, свобод і законних інтересів осіб з інвалідністю забезпечується в судовому або іншому порядку, встановленому законом.

Громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю.

Пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, встановлено, що медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Пунктом 5 вказаного Положення передбачено, що комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи.

Згідно з п. 19 Положення про медико-соціальну експертизу передбачено, що комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Пунктом 26 вказаного Положення передбачено, що особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Згідно з п. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності встановлено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені: <…> обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії) <…>.

Пунктом 1.10 розділу І Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033 (далі Інструкція № 561), встановлено, що при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Розділом ІІ вказаної Інструкції визначено класифікацію основних видів порушення функцій, основних критеріїв життєдіяльності та ступенів їх вираженості.

Також розділом ІІІ Інструкція № 561 визначено перелік захворювань, дефектів, необоротних морфологічних станів, порушень функцій органів та систем організму, при яких група інвалідності встановлюється без строку переогляду.

Згідно з п. 1.5 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.06.2012 № 420, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 року за № 1387/21699 (далі Порядок № 420), встановлено, що за наявності у потерпілого наслідків однієї травми чи професійного захворювання ступінь втрати професійної працездатності у відсотках визначається залежно від тяжкості, але не нижче першого значення, наведеного у Критеріях встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затверджених цим наказом.

Підпунктом 2.13.5 п. 2.13 Порядку № 420 передбачено, що при невстановленні інвалідності потерпілому на виробництві, якщо він може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з помірним або незначним зниженням складності робіт, або із зменшенням обсягу виконуваної роботи, або при зміні умов праці, що призводять до зниження заробітку, або якщо виконання його професійної діяльності вимагає більшого навантаження, ніж раніше, відсотки втрати професійної працездатності не повинні перевищувати 25 відсотків, а при поєднанні декількох травм або професійних захворювань - 40 відсотків.

Отже, оскільки встановлена ступінь втрати працездатності позивача (15 %) нею не спростовується, враховуючи критерії встановлення інвалідності визначені пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, МСЕК додержані вимоги наведеного спеціального законодавства внаслідок не визначення ОСОБА_1 групи інвалідності.

У позовній заяві не наведено аргументів, які б свідчили про недодержання порядку проведення огляду медико-соціальною експертною комісією або невідповідність її висновків наведених законодавчим приписам.

Також позивач не вказує документи, які не були враховані при її огляді медико-соціальною експертною комісію.

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено обставин, які б вказували на невідповідність дій МСЕК вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Обласного центру медико-соціальної експертизи (ідентифікаційний код: 21958658; 84306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дніпропетровська, буд. 14) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, скорочене рішення проголошено в судовому засіданні 9 вересня 2019 року. У повному обсязі рішення буде складено протягом двох днів з дня закінчення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 9 вересня 2019 року.

Суддя К.О. Куденков