Справа № 560/1972/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1972/19
РІШЕННЯ

іменем України

04 вересня 2019 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Капустинська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом від 02.07.2019, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 02.05.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області; 2) зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вчинити дії по наданню ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області на підставі заяви від 02.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого сільського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. До заяви додавався графічний матеріал, на якому було зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. 21.05.2019 відповідачем направлено лист № П-5458/0-2659/0-95-19, в якому зазначено, що задовольнити клопотання немає можливості, так як на зазначену у клопотанні земельну ділянку вже видано дозвіл Капустинській сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби індивідуального сектору, який знаходиться у стадії розроблення. Вказує, що відповідачем не наведено жодної з підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України, за яких позивачу може бути відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою суду від 08.07.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (арк. спр. 2-3).

19.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що за результатом розгляду клопотання Головним управлінням була надана відповідь позивачу листом від 21.05.2019 № П-5458/0-2659/0/95-19, в якому зазначалося, що на земельну ділянку, зазначену у клопотанні позивача, вже надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби індивідуального сектору Капустинській сільській раді згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.02.2019 №22-1216-СГ, який знаходиться на стадії виготовлення. Вказує, що на клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, Головним управлінням надавалися мотивовані відмови у формі офіційних листів, оскільки, з урахуванням ст. 19 Конституції України «діяти у межах визначених законом», у цьому випадку законом с Земельний кодекс України, а саме: ч. 7 ст. 118, яка не містить вимоги про те, що мотивована відмова уповноваженою органу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою мас бути прийнята у формі рішення (наказу) (арк. спр. 24-26).

06.08.2019 до суду поступила відповідь на відзив від 06.08.2019, в якій позивач вказує, що зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області фактично визнає протиправність своїх дії, так як не наводить жодної з підстав, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України, з яких ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, зазначеної в його клопотанні (арк. спр. 44-45).

13.08.2019 до суду поступили письмові пояснення позивача від 13.08.2019 в яких стверджує, що жодних доказів, що землі передано сільській раді та вчинено дії щодо прийняття вказаних земель до комунальної власності відповідачем не надано. Під час проведення розпаювання земель КСП "1 Травня" дана земельна ділянка не була включена до земель колективної власності, які підлягали розпаюванню, а це свідчить, що ця земельна ділянка перебуває в державній власності і розпоряджається нею відповідач (арк. спр.50-52).

Ухвалою від 15.08.2019, суд залучив до участі в справі №560/1972/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Капустинську сільську раду Старокостянтинівського району Хмельницької області (арк. спр. 54-55).

28.08.2019 до суду від третьої особи поступили письмові пояснення №197 від 23.08.2019 з назвою "Заперечення на позовну заяву", в яких вказує, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Оленою Миколаївною розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність із земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель державної власності 18.00 - землі загального користування (громадські пасовища). Вищезазначений проект готується на екстериторіальні висновки для позитивного висновку та проведення подальшої державної реєстрації земельної ділянки (арк. спр. 60).

З`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог так і заперечень, оцінивши докази по справі, суд приходить до таких висновків, враховуючи наступне.

Позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою від 02.05.2019, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого сільського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. До заяви додав графічний матеріал, на якому було зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. (арк. спр. 35).

Листом від 21.05.2019 №П-5458/0-2659/0/95-19 відповідач відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 , мотивуючи таку відмову тим, що на зазначену у клопотанні земельну ділянку вже надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби індивідуального сектору Капустинській сільській раді, який знаходиться на стадії виготовлення, тому задовольнити клопотання немає можливості (арк. спр. 39).

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Пунктом 7 зазначеного Положення визначено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016, № 333 "Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру" (далі - Положення №333), Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Пунктом 9 Положення №333 визначено, що начальник Головного управління є Головним державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у відповідній області, а його перший заступник та заступник - відповідно першим заступником та заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у відповідній області.

Згідно з підпунктом 11 п. 10 Положення №333, начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308 (далі - Положення №308), Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Згідно з п.п. 11 п. 10 Положення №308, начальник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області підписує накази цього Головного управління.

Отже, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадасту, що визначено Положенням №308 і Положенням №333.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідач у Відзиві на позов вказує, що ЗК України не визначено в якій формі вирішується питання відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а Положення не вказує про імперативність прийняття наказу, чому суд дає критичну оцінку, враховуючи вищенаведене і таке.

На Заяву від 02.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою начальником Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області був наданий лист від 21.05.2019 за №П-5458/0-2659/0/95-19, що не відповідає підпункту 11 п. 10 Положення №308 і ч. 7 ст. 118 ЗК України. Сумніви відповідача, як оформляти рішення з посиланням на ч. 7 ст. 118 ЗК України, спростовуються змістом цієї статті, а форму рішення визначено підпунктом 11 п. 10 Положення №308 і підпунктом 11 п. 10 Положення №333 - наказ.

Отже, на думку суду першої інстанції, відсутність належним чином оформленого наказу про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення числа тих, які повинен ухвалити за законом.

Аналогічна правова позиція вказана у п. 26-28 постанови Верховного Суду від 20.09.2018 по справі №804/5597/15.

Тобто, відповідач не вирішив загадану заяву позивача по суті, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного суду від 20.09.2018 по справі №804/5597/15 та від 23.11.2018 по справі №П/811/601/18.

Зазначення відповідачем у листі-відмові про надання наказом дозволу Капустинській сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби індивідуального сектору, який знаходиться у стадії розроблення, не свідчить про передачу цієї земельної ділянки у власність чи користування, а такий наказ не може слугувати підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою, оскільки ЗК України не містить обмежень щодо кількості наданих дозволів на розробку проекту землеустрою.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року по справі №806/5106/15.

Отже, відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не у порядку встановленому законом, і з підстави, що не передбачена законодавством.

При цьому наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко визначені як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з прийняттям вмотивованого рішення.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Верховного суду від 20.09.2018 по справі №804/5597/15 та від 23.11.2018 по справі №П/811/601/18.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних правових позицій Верховного Суду, суд приходить до висновку, що суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при розгляді заяви позивача від 02.05.2019, адже не вирішив її у порядку визначеному законом, згідно вимог ЗК України. Цей висновок суду не спростовує виданий відповідачем наказ №22-1216-СГ від 10.02.2019, яким надано Капустинський сільській раді дозвіл на розробку проекту землеустрою (арк. спр. 61) і Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність із земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель державної власності (виконавець ФОП ОСОБА_3 ) (арк. спр. 62-65), адже до цього часу він не реалізований про що свідчить письмова інформація відповідача за №9-22-0.6-5079/2-19 від 27.08.2019, яка була надана на виконання ухвали суду (арк. спр. 67). З урахуванням встановленого у цій справі, слід зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву та прийняти рішення відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України, тому адміністративний позов задовольняється частково. При цьому, відповідач повинен врахувати фактичні обставини, якими в тому числі є згаданий наказ і проект землеустрою, і це не позбавляє права реалізації Капустинською сільською радою отриманого дозволу на розробку проекту землеустрою, якщо вона в цьому зацікавлена у порядку визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач є інвалідом ІІ групи, та, як наслідок, був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним вирішення Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області заяви ОСОБА_1 від 02.05.2019 листом від 21.05.2019 № П-5458/0-2659/0/95-19, та висновки цього листа.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2019 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, та прийняти рішення відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

В решті позовних вимог відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 вересня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39767479)
Третя особа:Капустинська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області (с. Капустин, Старокостянтинівський район, Хмельницька область, 31120 , код ЄДРПОУ - 25993350)

Головуючий суддя А.І. Петричкович