Справа № 162/494/19
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/494/19
Номер провадження 2-а/162/29/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого суддіГладіч Н.І.,
за участю секретаряПилипчук Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищука Вадима Юрійовича, третя особа, яка не завявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Любешівський районний суд з позовом до поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищука В.Ю. (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не завявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту - третя особа), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Обгрунтовує вимоги тим, щo 15 червня 2019 року відповідачем винесено постанову серії НК №004123 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягненняу виді штрафу в розмірі 425,00грн.. У вказаній постанові інспектор посилається на те, що 15 червня 2019 року близько 06 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Луцьк по вул. Ківерцівській, 16, не виконав вимоги знаку 3.21 "В`їзд заборонено" та не пред`явив для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.8.4(в) та п.2.1(б) ПДР за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, як таку, що не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам події. Незаперечував, що 15 червня 2019 року близько 06 год. 20 хв. в м. Луцьку, Волинської області, виїжджаючи з провулку Дорожний здійснив поворот праворуч та виїхав на вул. Ківерцівська. Рухаючись проїзною частиною вказаної вулиці, навпроти АЗС "ANP", у дзеркало заднього виду він помітив патрульний автомобіль поліції, який їхав з увімкненими проблисковими маячками. Після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив про порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме в`їзд на територію дії знаку 3.21 "В`їзд заборонено". Відео- або фото- доказів порушення ПДР працівниками поліції ОСОБА_1 . надано не було.

Вказує, що неодноразово наголошував працівникам поліції про те, що він здійснив виїзд на вулицю Ківерцівську із провулку Дорожний. На цьому відрізку дороги не було дорожнього знаку 3.21 "В`їзд заборонено".

Оскільки правопорушень передбачених ч.1 ст.122 КУпАП та ч 1 ст.126 КУпАП не вчиняв, ОСОБА_1 просить скасувати винесену відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК №004123 від 15 червня 2019 року, справу про адміністративне правопорушення - закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В поданому до суду відзиві на адміністративний позов від 22 липня 2019 року третя особа, яка не завявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції Національної поліції України просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищука В.Ю. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити повністю.

Вказала, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення розглянута посадовою особою, яка уповноважена КУпАП розглядати справи про вчинення адміністративних правопорушень, відповідач є суб`єктом владних повноважень, справу розглянуто в межах наданих повноважень, докази оцінено за внутрішнім переконанням в їх сукупності керуючись законом та правосвідомістю тому постанова про накладення адміністративного стягнення є цілком законною та обгрунтованою. До постанови, в якості доказу, долучено рапор свідка - поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ДПП капрала поліції Мацишина О.П. та відеодиск.

Вважає, що факт порушення водієм транспортного засобу "Fiat Doblo", номерний знак НОМЕР_1 , п.2.1(б) та п.8.4(в) Правил дорожнього руху є встановленим та доведеним, а тому встановивши особу, поліцейський роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищук В.Ю. з врахуванням ст.ст.222, 272, 251, 252, 280 КУпАП прийняв рішення про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою судді від 26 червня 2019 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, в тому числі, надану позивачем копію постанови серії НК №004123 від 15 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП дійсно була винесена вищевказаним суб`єктом владних повноважень - відповідачем 15 червня 2019 року.

Відповідо до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Згідно зі ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та інших технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Згідно ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК №004123 від 15 червня 2019 року зазначається, що до постанови додаються рапорт та відеодиск, тобто вказане є доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

В наявному в матеріалах справи рапорті поліцейський роти №4 БУПП у Волинській області ДПП капрал поліції Мацишина О.П. вказала, що 15 червня 2019 року близько 06 год. 20 хв. по вул. Ківерцівській в м. Луцьку було помічено т/з "Fiat Doblo" білого кольору, який здійснив проїзд у зоні дії дорожного знаку 3.21 "В`їзд заборонено" зі сторони Ківерцівського мосту. Вказаний рапорт не є належним доказом порушення ОСОБА_1 пункту 8.4(в) ПДР, оскільки є наслідком візуального спостереження працівника поліції за дотриманням Правил дорожнього руху, який не підтверджений іншими доказами.

З наданої суду Схеми організації дорожнього руху вбачається, що на вулицю Ківерцівську є три з`їзди: зі сторони Ківерцівського мосту; провулку Комунального, саме біля нього встановлено дорожній знак 3.21 "В`їзд заборонено"; та провулок Дорожний. Дана Схема організації дорожнього руху не може слугувати доказом порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, але вона є свідченням того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в порушення ст.252 КУпАП, посадовою особою, при оцінці доказів, не було всебічно, повно та об`єктивно досліджено всі обставини справи.

Вказане підтверджується і відзивом на адміністративний позов, в якому третя сторона зазначила, що навіть якщо позивач здійснив виїзд на вул. Ківерцівську з провулку Дорожний, повернувши праворуч, ним все одно було порушено Правила дорожнього руху, оскільки там встановлений дорожній знак 4.3 "Рух ліворуч".

Разом з тим, до відзиву на адміністративний позов про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення третьою стороною, в якості доказу, подано до суду відеодиск, проте на вказаному диску не зафіксовано факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що було підставою для зупинки його транспортного засобу та ч.1 ст.126 КУпАП, зафіксованим є лише дії працівників поліції та водія після зупинки транспортного засобу та процесуальна послідовність винесення постанови.

Суд доводить до відому, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Крім того, з оглянутого відеозапису чітко видно, що поліцейським роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищуком В.Ю. на неодноразове прохання ОСОБА_1 , не було надано доказів порушення ним пункту 8.4(в) Правил дорожнього руху, а тому вимоги поліцейського ОСОБА_2 про надання йому посвідчення на право керування транспортним засобом; реєстраційного документу на транспортний засіб; страхового полісу - були протиправними. Відповідно, протиправним є і притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Законом України "Про Національну поліцію" в частині 3 статті 35 закріплено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Також працівником поліції грубо порушено право ОСОБА_1 користуватися юридичною допомогою адвоката.

З огляду на вказане вище, судом беззаперечно встановлено, що на момент зупинки т/з "Fiat Doblo" у поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищука В.Ю. були відсутні будь-які докази порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а тому вимоги відповідача надати йому документи, передбачені пунктом 2.1(а, б, ґ) ПДР, для перевірки - були незаконними. Таким чином, ОСОБА_1 мав право не надавати поліцейському ОСОБА_2 , в даному випадку реєстраційний документ на транспортний засіб, до надання працівником поліції доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху.

А тому, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК №004123 від 15 червня 2019 року поліцейським роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищуком ОСОБА_3 .Ю. повною мірою не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Порушено принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в результаті чого виникають сумніви щодо законності притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що є порушенням Основного закону, а саме статті 62 Конституції України ив якій закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано вимоги ч.2 ст.77 КАС України щодо обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення, не надано суду доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення.

Відповідач, складаючи постанову відносно позивача, діяв з порушенням ст.280 КупАП - не з`ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення та визначив покарання у межах санкції визначеної ч.1 ст.126 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення, що вказує на неправомірність дій відповідача та обгрунтованість позовних вимог позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 229, 241-244, 262, 286 КАС України, ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищука Вадима Юрійовича, третя особа, яка не завявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ДПП Обищука Вадима Юрійовича серії НК №004123 від 15 червня 2019 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: