Справа № 480/2222/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 р.Справа № 480/2222/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми) від 21.06.2019 року по справі № 480/2222/19

за позовом ОСОБА_1

до Охтирської міської ради Сумської області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати як незаконне рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради № 132 від 28.09.2018 р. в частині затвердження акту з визначення та відшкодування збитків № 02-09/29 від 12.09.2018 р. за використання мною без правовстановлюючих документів земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року по справі № 480/2222/19 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції дійшов до висновку, що спір полягає у незгоді позивача з нарахуванням йому власником земельної ділянки збитків за фактичне використання цієї ділянки без документів, які надають право такого використання. При цьому, позовні вимоги, заявлені у дані справі, спрямовані не на оскарження статутних та/або процедурних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері публічно-правових відносин, а на оскарження правомірності визначення позивачу збитків цим органом як власником (розпорядником) земельної ділянки комунальної власності. Тобто в основу спору покладені цивільні відносини власності та відшкодування збитків, на які юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції зазначив, що в цій справі спір стосується не стільки правомірності дій стосовно затвердження акта комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам (чи здійснені вони у межах повноважень, у спосіб, з дотриманням порядку, що передбачені чинним законодавством, тощо), скільки визначення розміру збитків за фактичне користування земельною ділянкою. За висновком судупершої інстанції, вимога позивача спрямована не на статусні чи процедурні повноваження органу місцевого самоврядування, а власне на правильність визначення збитків цим органом як розпорядником (власником) об`єкта власності земельної ділянки. При цьому основу спору складають цивільні відносини власності, на які юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Колегія суддів зазначає. що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

Як убачається з матеріалів справи, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що обчислення збитків за час фактичного користування земельною ділянкою відповідачем оформлено з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки він цією земельною ділянкою ніколи не користувався та не знає у чиїй власності вона перебуває. Також, вказав, що ним не отримувалося запрошення від Комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам, які підлягають відшкодуванню на території м. Охтирка. Крім того, позивач вказував, що ця Комісія не має права розглядати та підписувати акт № 02-09/29 від 12.09.2018 р., вказуючи про те, що позивач не здійснює оплату закористування земельною ділянкою, так як право на укладення з ним договору оренди земельної ділянки виникло лише 24.01.2019 р., а до цього часу договір оренди був укладений з іншим суб`єктом підприємницької діяльності.

Колегія суддів зазначає, що аналіз змісту спірних правовідносин приводить до висновку, що визначені відповідачем розміри збитків не можуть бути примусово відшкодовані на підставі оскаржуваних розрахунків відповідача, оскільки відшкодувати такі збитки можна або в добровільному порядку, або шляхом звернення органу місцевого самоврядування до суду з відповідним позовом.

Отже, оскаржуваний ОСОБА_1 акт № 02-09/29 від 12.09.2018 р., який став підставою для визначення і відшкодування збитків зазначено недоотримання доходів територіальною громадою за час фактичного користування позивачем без правовстановлюючих документів земельною ділянкою площею 0,3918 га, що знаходиться за адресою: м . Охтирка , вул. Сумська , 161 , на момент звернення з цим позовом до суду не порушує прав, свобод або інтересів позивача, що на підставі наведених вище положень ч. 1 ст. 5 КАС України унеможливлює розгляд таких вимог у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 822/3345/17 (провадження № 11-985апп18) та від 03 липня 2019 року у справі № 823/2491/18 (провадження № 11-331апп19).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в разі незгоди позивача з актом про визначення збитків власнику землі та невиконання в добровільному порядку рішення, орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків і саме в такому випадку при вирішенні позову Виконкому буде перевірена в судовому порядку правомірність визначення цим органом збитків власнику землі.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року по справі № 480/2222/19 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року по справі № 480/2222/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 09.09.2019 року