Справа № 360/3367/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3367/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, Головне управління ДФС у Луганській області), в якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного поновлення позивача на посаді; стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 10.04.2019 по 17.07.2019 в сумі 42655,14 грн. Позовні вимоги мотивовано таким.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.04.2019, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019, по адміністративній справі № 360/1065/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області задоволені, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 14.02.2019 року № 62-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області та податковій міліції з 15.02.2019 року; стягнуто з Головного управління ДФС у Луганській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 23266,44 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів; рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 12064,00 грн допущено до негайного виконання.

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області № 225-о від 18.07.2019 «Про виконання рішення суду» було скасовано п. 1 Наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 14.02.2019 № 62-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на службі та посаді старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області з 15.02.2019.

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області № 226-о від 18.07.2019 «Про увільнення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків» встановлено вважати позивача призваним на військову службу за контрактом на особливий період у разі виникнення кризової ситуації, шо загрожує національній безпеці на підставі повідомлення Сєвєродонецького МВК № 2/2973 від 16.05.2016. Крім того, забезпечено збереження робочого місця за позивачем на час проходження військової служби за контрактом на особливий період у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці з 15.02.2019 до дня закінчення дії контракту; забезпечено виплату середнього заробітку позивачу з 18.07.2019 до дня закінчення дії контракту.

Посилаючись на положення КАС України та КЗпП України позивач вважає, що в відповідача був обов`язок щодо негайного виконання рішення суду від 09.04.2019 в частині поновлення на посаді.

Фактично позивача було поновлено на посаді 18.07.2019 та з цього дня забезпечено виплату середнього заробітку позивачу на час проходження військової служби за контрактом на особливий період у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/1065/19 від 09.04.2019 визначено одноденний розмір грошового забезпечення позивача, яке підлягає застосуванню при визначенні грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 430,86 грн, виходячи із місячного грошового забезпечення, яке було на день звільнення позивача - 15.02.2019.

Тому позивач вважає, що для розрахунку грошового забезпечення за час затримки поновлення на посаді необхідно брати одноденний розмір грошового забезпечення в сумі 430,86 грн.

Відповідно до положень Порядку № 616 грошове забезпечення за вимушений прогул нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Кількість календарних днів затримки поновлення позивача на посаді з наступного дня після ухвалення рішення суду про поновлення на посаді - 10.04.2019, до дати фактичного поновлення на посаді відповідачем - 18.07.2019 (без врахування цього дня), складає 99 календарних днів. Тому сума грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді складає: 430,86 грн х 99 календарних днів = 42655,14 грн.

21.08.2019 від відповідача на адресу суду надійшов відзив (арк. спр. 31-33), в обґрунтування якого останній послався на таке. Посилаючись на положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідач вважає, що лише після відкриття виконавчого провадження у боржника (відповідача) виникає обов`язок з виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі.

04.07.2019 позивачем було отримано виконавчий лист № 360/1065/19 про поновлення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області та податковій міліції з 15 лютого 2019 року.

08.07.2019 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Віхлініним В.Д. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59486147, яку надіслано на адресу ГУ ДФС у Луганській області листом від 08.07.2019 № 4094.

На виконання рішення суду від 09.04.2019 у справі № 360/1065/19 наказом ГУ ДФС у Луганській області від 18.07.2019 № 225-о «Про виконання рішення суду» було скасовано пункт 1 наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 14.02.2019 № 62-о «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на службі та посаді старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області з 15.02.2019.

Посилаючись на положення статті 236 Кодексу законів про працю України, відповідач вважає, що обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена в частині поновлення на роботі працівника з вини власника або уповноваженого ним органу.

Та обставина, що відповідач протягом певного часу не використовував своє право добровільно виконати рішення суду, не може мати для нього негативні наслідки. Враховуючи зазначене, вважає, що відсутня протиправна бездіяльність ГУ ДФС у Луганській області з виконання зазначеного судового рішення, оскільки позивачем не вживались заходи, передбачені КАС України та Законом України «Про виконавче провадження». Тому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

22.08.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої останній послався на те, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень. Вважає, що відзив на позовну заяву підлягає відхиленню, а позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.

Ухвалою суду від 02.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача 09.09.2019 надав суду заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 360/1065/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2019, позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Луганській області від 14 лютого 2019 року № 62-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області та податковій міліції з 15 лютого 2019 року; стягнуто з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 23266,44 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів (арк. спр. 6-16).

В частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у сумі 12064,00 грн рішення суду звернуто до негайного виконання.

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 18.07.2019 № 225-о «Про виконання рішення суду», зокрема, скасовано п. 1 наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 14.02.2019 № 62-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на службі та посаді старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області з 15.02.2019 (арк. спр. 18).

18.07.2019 наказом Головного управління ДФС у Луганській області № 226-о «Про увільнення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків» наказано, окрім іншого, вважати підполковника податкової міліції ОСОБА_1, старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області такою, що призвана на військову службу за контрактом на особливий період у разі виникнення кризової ситуації, шо загрожує національній безпеці (арк. спр. 19).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Принцип обов`язковості судових рішень закріплений і в статті 14 КАС України, відповідно до змісту якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною другою статті 372 КАС встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Суд зауважує, що частиною четвертою статті 372 КАС України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з положеннями статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу вищевикладених положень чинного законодавства слідує, що рішення суду про поновлення на посаді виконуються негайно, та вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі - КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно з частиною п`ятою ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняття органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Також положеннями статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-435цс15.

При цьому з правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, слідує, що «Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення».

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 09.04.2019 рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/1065/19 поновлено на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Луганській області та податковій міліції з 15 лютого 2019 року. Відповідачем рішення суду виконане лише 18.07.2019.

Враховуючи те, що рішення суду від 09.04.2019 про поновлення позивача на посаді виконане Головним управлінням ДФС у Луганській області шляхом прийняття наказу лише 18.07.2019, тому суд вважає, що період з 10.04.2019 по 17.07.2019 є часом затримки в поновленні ОСОБА_1 на посаді згідно з рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 360/1065/19.

Відтак, позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період затримки з 10.04.2019 по 17.07.2019.

При цьому суд зауважує, що стаття 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема - пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 360/3630/18.

Наведене спростовує доводи відповідача про відсутність протиправної бездіяльності ГУ ДФС у Луганській області та про те, що обов`язок з виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді у боржника (відповідача) виникає лише після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 4 Розділу ХІІ Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 17 липня 2018 року № 616 (далі - Порядок № 616), особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Пунктом 2 розділу І цього Порядку визначено, що одноденний розмір грошового забезпечення це місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.04.2019 був визначений одноденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 430,86 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, для розрахунку грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді судом застосовується одноденний розмір грошового забезпечення, який визначений судом підчас розгляду справи № 360/1065/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді, та складає 430,86 грн.

Судом встановлено, що період затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді склав 99 календарних днів (з 10.04.2019 по 17.07.2019), відтак розмір середнього заробітку за цей час становить 42655,14 грн (99 дні х 430,86 грн), та підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пункті 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Також відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України, зобов`язаний виплатити позивачеві грошове забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивача звільнено від їх сплати в установленому законом порядку.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Луганській області щодо несвоєчасного поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Стягнути з Головного управління ДФС у Луганській області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення за час затримки виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 360/1065/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді за період з 10.04.2019 по 17.07.2019 в сумі 42655,14 грн (сорок дві тисячі шістсот п`ятдесят п`ять грн 14 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Свергун