Справа № 184/118/19
Суддя: Малашина Ю. Б.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/118/19
Номер провадження 2-а/184/4/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Малашиної Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання - Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки головного архітектора міста - начальника відділу архітектури та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області Галанової Вікторії Вікторівни про скасування постанови №5/05 від 31.07.2018 року та закриття справи,-

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - Галанової В.В.,

В С Т А Н О В И В :

14.01.2019 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до в.о. головного архітектора міста - начальника відділу архітектури та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області Галанової В.В. про скасування постанови №5/05 від 31.07.2018 року та закриття справи.

Ухвалю суду від 22.01.2019 року позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відносно неї було винесено постанову №5/05 від 31.07.2018 року, згідно якої встановлено факт порушення позивачем п. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчення будівництва об`єктів, а саме експлуатація приміщення квартири АДРЕСА_1 під перукарню без вводу в експлуатацію об`єкта шляхом подання відповідного документу (декларації) про готовність об`єкта до експлуатації органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцем знаходження об`єкту, внаслідок чого позивача визнано винуватою за ч. 9 ст. 96 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 10200 грн.

Позивач не погоджується з вищевикладеним, оскільки вважає, що власник вільний розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, на підтвердження чого надала акт, скріплений підписами жильців будинку АДРЕСА_2 про те, що ніяких претензій до власників квартири АДРЕСА_3 вони не мають, оскільки останні громадського порядку не порушують та за свій рахунок зробили ремонт на першому поверсі під`їзду. Також позивач зазначає, що вона користується зазначеною квартирою як житловою та іноді надає перукарські послуги своїм знайомим, про що свідчить відсутність вивіски та реклами про здійснення зазначеної діяльності.

Відповідно до відзиву на позовну заяву та пояснень, наданих у судовому засіданні, відповідач вважає, що доводи позивача є необґрунтованими, безпідставними, а позовну заяву - такою, що не підлягає задоволенню, оскільки використання приміщень за іншим функціональним призначенням (квартири АДРЕСА_1 під перукарню) вважається реконструкцією (квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; перукарня - підприємство, що займається наданням послуг для населення). Реконструкцію приміщень квартири під перукарню виконано без виводу їх з житлового фонду, без отримання дозвільного документа на початок виконання будівельних робіт, без розробки та затвердження проектно-кошторисної документації, без забезпечення авторського та технічного нагляду на об`єкті, без введення об`єкта в експлуатацію, що передбачено чинним законодавством.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, дослідивши матеріали по справі і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

У відповідності до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що позивачу на праві спільної часткової власності разом із ОСОБА_3 належить Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.11.2017 року, договором купівлі-продажу від 15.05.2018 р. та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102937929 від 07.11.2017 року та №123915788 від 15.05.2018 року.

17.04.2018 року до канцелярії виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області надійшло звернення мешканців будинку АДРЕСА_2 з повідомленням про те, що в квартирі АДРЕСА_3 відкрилась перукарня, у зв`язку з чим мешканці просять вирішити питання про відокремлення входу в перукарню, оскільки клієнти ходять через під`їзд.

На підставі наказу (розпорядження) відділу архітектури та інспекції державного архітектурно-будівельного контроль виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області «Про проведення позапланової перевірки» № 9-Н від 25.06.2018 року в.о. головного архітектора міста - начальника відділу архітектури та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області Галановою В.В. було видано направлення № 05 від 25.06.2018 року на проведення з 25.06.2018 року по 10.07.2018 року позапланової перевірки щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1 під перукарню.

Згідно акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 6 від 10.07.2018 року були виявлені порушення законодавства та складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.07.2018 року за ч. 9 ст. 96 КУпАП за фактом експлуатації приміщення квартири АДРЕСА_1 під перукарю без вводу в експлуатацію об`єкта шляхом подання відповідного документа (декларації) про готовність об`єкта до експлуатації органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта, що є порушенням п.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461. Також позивачу було винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил від 10.07.2018 року.

Приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 10.07.2018 р., винесеним за результатами позапланової перевірки, відповідачку зобов`язано зупинити експлуатацію квартири під перукарню до приведення об`єкта у відповідність до вимог чинного містобудівельного законодавства, зокрема, вести в експлуатацію зазначену квартиру шляхом подання відповідного документа (декларації) про готовність об`єкта до експлуатації, або привести об`єкт у стан житлової квартири та не використовувати для здійснення підприємницької діяльності.

31.07.2018 року постановою по справі про адміністративне правопорушення № 5/05 в.о. головного архітектора міста - начальника відділу архітектури та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області Галановою В.В. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 9 ст. 96 КУпАП за фактом експлуатації приміщення квартири АДРЕСА_1 під перукарю без вводу в експлуатацію об`єкта шляхом подання відповідного документа (декларації) про готовність об`єкта до експлуатації органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн.

Однак з вищевказаним суд не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожна людина має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придані для постійного проживання в них.

Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч.1 ст. 382 ЦК України).

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Зазначене відповідає також і ст.6 ЖК УРСР, відповідно до якої жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Згідно Класифікації видів економічної діяльності (ДК 009:2010), затверджених наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 № 457 процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар`єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Судом під час розгляду справи не встановлено ознак здійснення позивачем промислового виробництва.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Держава не втручається для здійснення підприємницької діяльності (ст. 319 ЦК України).

Правовий режим власності визначається виключно законами України (п.7 ч.1 ст. 92 основного Закону України).

Суд звертає увагу на твердження відповідача про те, що позивачем було порушено п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яким передбачено заборону експлуатації закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію.

При цьому відповідач виходить з того, що поняття «будівництво» відповідно до п.3.2 ДБН А.2.2 -3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» охоплює нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва.

Пунктом 3.21 зазначеного ДБН визначено, що реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо).

Проте, суд критично оцінює зазначене твердження, оскільки відповідачем не доведено на підставі ч. 2 ст. 77 КАС України, що ОСОБА_1 було проведено зміну геометричних розмірів квартири, її функціонального призначення квартири (відповідно до пояснень позивача, вона не перевела належну їй квартиру з житлового фонду, оскільки використовує її за функціональним призначенням, а саме для особистого проживання; а ремонт проведений у квартирі не був направлений на зміну її основних техніко-економічних показників), не доведено проведення робіт, що передбачають втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування наслідки у виді зміни основних техніко-економічних показників, до складу яких відповідно до «ДБН В.2.2-15-2005. Будинки і споруди житлові будинки. Основні положення» включено: а) площу ділянки; б) площу забудови; в) поверховість; г) умовну висоту будинку; д) кількість квартир у будинку, у тому числі; - однокімнатних;- двокімнатних і більше; е) площу квартир у будинку; ж) площу літніх приміщень; з) загальну площу квартир у будинку; й) площу вбудованих нежитлових приміщень; к) загальний будівельний об`єм усього, л) питому теплову потужність опалення; м) площа житлового будинку.

Крім того, суд звертає увагу, реконструкція, відповідно до зазначеного ДБН - це завжди перебудова, яка являє собою установку, заміну або перенесення інженерних мереж, санітарно-технічного, електричного або іншого устаткування тощо, а не лише здійснення певної іншої діяльності у житловому приміщенні.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. №76, реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

При цьому до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Згідно Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою КМУ № 406 від 07.06.2017 р., в редакції чинній на момент проведення перевірки, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після їх закінчення не підлягають прийняттю в експлуатацію.

На думку суду, по суті вимоги відповідача вивести квартиру з житлового фонду, отримати дозвільний документ на початок виконання будівельних робіт, ввести об`єкт в експлуатацію, або не використовувати зазначену квартиру для здійснення підприємницької діяльності, є з однієї сторони порушенням права позивача на житло, оскільки у разі виведення квартири з житлового фонду, вона фактично втрачає право на проживання в ній, а з іншої сторони - втручанням у здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п.5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Проте, відповідачем не додано беззаперечних доказів, що перукарська діяльність позивачки шкодить правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, враховуючи те, що ОСОБА_1 у судовому засіданні надано акт, скріплений підписами жильців будинку АДРЕСА_2 про те, що ніяких претензій до власників квартири АДРЕСА_3 вони не мають, оскільки останні громадського порядку не порушують та за свій рахунок зробили ремонт на першому поверсі під`їзду.

Крім того, Кодекс України про адміністративні правопорушення містить ст. 150 «Порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями, якою прямо передбачено відповідальність за використання останніми не за призначенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про скасування постанови №5/05 від 31.07.2018 року - підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 20,72-78, 241-246, 250, 286, 293-295 КАС України , суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки головного архітектора міста - начальника відділу архітектури та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Покровської міської ради Дніпропетровської області Галанової Вікторії Вікторівни про скасування постанови №5/05 від 31.07.2018 року та закриття справи - задовольнити.

Постанову серії № 5/05 від 31.07.2018 року виконуючого обов`язки головного архітектора міста - начальника відділу архітектури та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області Галанової Вікторії Вікторівни про визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 10200 грн. - скасувати.

Провадження про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 9 ст. 96 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.09.2019 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина