Справа № 360/3287/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3287/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в особі Сєвєродонецького міського відділення про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в особі Сєвєродонецького міського відділення (далі відповідач, УВД ФСС України в Луганській області), в якому позивач просить суд: визнати бездіяльність відповідача, що полягає у непроведенні перерахунку (коригування) страхових виплат, які були призначені позивачу на підставі причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з раніше отриманою травмою від 11.04.2002 з урахуванням коефіцієнтів перерахунків 01.03.2002 незаконною; зобов`язати відповідача провести перерахунок (коригування) страхових виплат, які були призначені позивачу на підставі причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з раніше отриманою травмою від 11.04.2002, з урахуванням коефіцієнтів перерахунків 01.03.2002.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_2 , внаслідок нещасного випадку на виробництві, тому 06.06.2001 ОСОБА_1 звернулася до Відділення виконавчої дирекції Фонду СНВ у Лутугинському районі з заявою про призначення страхової виплати. У квітні 2002 року МСЕК була встановлена наявність причинно-наслідкового зв`язку між смертю та нещасним випадком на виробництві. 22.04.2002 Фонд СНВ у Лутугинському районі призначив позивачу щомісячні страхові виплати.

Щорічно 1 березня отримувачам страхових виплат проводиться перерахування сум щомісячних виплат відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України коефіцієнта.

ОСОБА_1 вважає, що має право на таке перерахування, при цьому, на думку відповідача, право на виплати настало ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому щорічний перерахунок 01 березня 2002 року при розрахунку суми щомісячних страхових виплат позивача ним не враховувався.

Посилаючись на положення ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції на момент смерті чоловіка позивача, ОСОБА_1 вважає, що право на виплати у неї виникло з дня смерті її чоловіка 03 ІНФОРМАЦІЯ_3 2001 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому при розрахунку суми виплат має враховуватися перерахунок 01 березня 2002 року.

Ухвалою суду від 25.07.2019 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 13.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відстрочено сплату судового збору, визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 42-44), в обґрунтування якого останній послався на таке. ОСОБА_1 набула права на отримання щомісячних страхових виплат не з моменту смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , а з моменту висновку МСЕК від 08.04.2002 № 98, в якому встановлений причинно-наслідковий зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом на виробництві. Таким чином, ОСОБА_1 набула права на отримання щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги в зв`язку зі смертю потерпілого з 08.04.2002.

Відтак, проведення перерахунку з 1 березня 2002 року не можливе, оскільки на той час ОСОБА_1 ще не набула права на щомісячні страхові виплати в зв`язку зі смертю потерпілого. Про це неодноразово було роз`яснено позивачу відділенням в Лутугинському районі у 2013 році та Сєвєродонецьким відділенням у 2018 році.

Тому відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , має статус внутрішньо перемішеної особи, з 08.04.2002 перебувала на постійному обліку та отримувала страхові виплати як особа, яка має право на страхову виплату в разі втрати годувальника, у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лутугинському районі Луганської області; щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 призначені з 08.04.2002 в розмірі 199,33 грн; на даний час перебуває на обліку в відповідача (арк. спр. 6-9, 45).

Позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 (арк. спр. 12).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 09.05.1985 отримав травму на виробництві, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві № 48 (арк. спр. 13-16).

Згідно з довідкою МСЕ від 18.05.1995 № 190942 ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності з 15.05.1995 (арк. спр. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.05.2001 серії НОМЕР_2 (арк. спр. 11).

Згідно з висновком Обласного центру медико-соціальної експертизи від 08.04.2002 № 58 смерть ОСОБА_2 пов`язана з отриманою травмою на виробництві 08.05.1985 (арк. спр. 19).

Рішенням суду Лутугинського району Луганської області від 11.04.2002 по справі № 2-179-2002 встановлено факт, що смерть ОСОБА_2 , 1938 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , настала внаслідок нещасного випадку на виробництві 08.05.1985 (арк. спр. 20-21).

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду СНВ у Лутугинському районі від 22.04.2002 № 2524 ОСОБА_1 призначено страхові виплати у разі смерті потерпілого ОСОБА_2 , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві 08.05.1985, а саме: одноразову страхову виплату в розмірі 23919,00 грн з виплатою у квітні 2002 року; суми щомісячної страхової виплати призначено з 11.04.2002 безстроково (арк. спр. 23).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (надалі Закон № 1105-XIV).

Оскільки спірним питанням в даній справі є правомірність дій відповідача щодо непроведення перерахунку (коригування) страхових виплат, які були призначені позивачу на підставі причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з раніше отриманою травмою від 11.04.2002, з урахуванням коефіцієнтів перерахунків 01.03.2002, тому суд застосовує положення Закону № 1105-XIV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 13 Закону № 1105-XIV, зокрема, визначено, що страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Відповідно до положень статті 28 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно з частиною дев`ятою статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати.

У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Статтею 33 Закону № 1105-XIV визначено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Положеннями статті 40 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

особам, які мають право на виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частиною другою статті 37 Закону № 1105-XIV, в редакції, яка діє на даний час, перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Як встановлено судом, факт того, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з отриманою травмою на виробництві 08.05.1985, встановлено висновком Обласного центру медико-соціальної експертизи від 08.04.2002 № 58 (арк. спр. 19).

Відтак, право ОСОБА_1 на виплати у зв`язку зі смертю годувальника ОСОБА_2 виникло з 08.04.2002.

Посилання позивача на те, що вона має право на виплати у зв`язку із смертю годувальника з дня смерті потерпілого, судом до уваги не береться, оскільки статтею 40 Закону № 1105-XIV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, чітко визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду особам, які мають право на виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати. Як встановлено судом, в ОСОБА_1 таке право виникло з 08.04.2002.

Також суд зауважує, що суми щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 призначено постановою відділення виконавчої дирекції Фонду СНВ у Лутугинському районі від 22.04.2002 № 2524 з 11.04.2002 (арк. спр. 23).

Вказану постанову відділення виконавчої дирекції Фонду СНВ у Лутугинському районі від 22.04.2002 № 2524 ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржувала.

Оскільки суми щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 призначено з 11.04.2002, тому з урахуванням положень частини другої статті 37 Закону № 1105-XIV право на перерахунок сум щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 набула з 1 березня 2003 року.

Таким чином, відсутні підстави для перерахунку сум щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 1 березня 2002 року.

Як зазначає відповідач, починаючи з 1 березня 2003 року кожного року Відділенням в Лутугинському районі проводився перерахунок сум щомісячних страхових виплат у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Вказана обставина не заперечується позивачем.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись частиною другою статті 2 КАС України, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає, що ухвалою суду від 13.08.2019 визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, оскільки спір у цій справі пов`язаний з непроведенням перерахунку (коригування) Фондом соціального страхування України сум страхових виплат ОСОБА_1 , які є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції). Цей довід випливає з наступних положень законодавства, і відповідно строк звернення до адміністративного суду за відновленням порушених прав може обмежуватися лише спеціальною нормою Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що не суперечить положенням частини першої статті 122 КАС України, яка не виключає можливості розгляду спорів у справах, пов`язаних зі страховими виплатами за минулий час поза межами шестимісячного строку. З врахуванням частини четвертої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» без обмеження будь-яким строком мають виплачуватися лише суми страхової виплати, які своєчасно не визначені або не виплачені з вини Фонду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 13.08.2019 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в сумі 768,40 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України визначено якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

У зв`язку з відмовою в задоволені позову суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в особі Сєвєродонецького міського відділення про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 до Державного бюджету України судовий збір у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Свергун