Справа № 9901/826/18
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 9901/826/18

Провадження № 11-322заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Ключник А. Ю.,

позивача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ,

представника Вищої ради правосуддя - Цуцкірідзе І. Л.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 4 березня 2019 року (судді Олендер І. Я., Бившева Л. І., Гончарова І. А., Пасічник С. С., Ханова Р. Ф.),

УСТАНОВИЛА:

18 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати ухвалу ВРП від 7 вересня 2018 року № 9260/0/18-18 «Про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Князюка О. В., апеляційного суду Київської області Яворського М. А., Сушко Л. П.» (далі - ухвала ВРП).

На обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана ухвала ВРП є незаконною, оскільки відповідачем не було здійснено повного та неупередженого розгляду дисциплінарної скарги, не було враховано всіх пояснень позивача та наданих доказів. Крім того, позивач зазначив, що, приймаючи оскаржувану ухвалу ВРП про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 23 липня 2018 року № 2359/2дп/15-18 про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Князюка О. В., Апеляційного суду Київської області Яворського М. А., Сушко Л. П. та припинення дисциплінарне провадження стосовно цих суддів (далі - рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП) ВРП безпідставно обмежила йому доступ до оскарження вказаного рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 4 березня 2019 року відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до статті 51 ЗаконуУкраїни від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) ФОП ОСОБА_1 має статус скаржника, якому для виникнення права на оскарження рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП до ВРП потрібен дозвіл дисциплінарного органу на таке оскарження. Окремого дозволу на оскарження рішення скаржнику - ФОП ОСОБА_1 не надано. За таких обставин ФОП ОСОБА_1 не має права оскаржувати зазначене рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП. Отже, ухвала ВРП прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Не погодившись із таким рішенням суду, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду про відмову в задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП та ухвалу ВРП і зобов`язати ВРП провести повторний розгляд дисциплінарної справи.

На обґрунтування апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 . зазначає, що вказанене судове рішення порушує його конституційні права, зокрема статтю 55 Конституції України. Вважає, що Основний Закон України не встановлює жодних обмежень щодо оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності ВРП.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 . наводить доводи щодо незаконності, немотивованості та необґрунтованості ухвали ВРП від 7 вересня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ВРП не погоджується з наведеними в апеляційній скарзі доводами, вважає, що судом першої інстанції при вирішення спору правильно встановлено всі обставини справи та досліджено докази, в результаті чого прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ВРП, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та наведені на противагу їм аргументи представника ВРП, Велика Палата Верховного Суду переглянула оскаржуване судове рішення та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі міркування.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП відмовлено у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Князюка О. В., Апеляційного суду Київської області Яворського М. А., Сушко Л. П. та припинено дисциплінарне провадження стосовно цих суддів.

ФОП ОСОБА_1 21 серпня 2018 року на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП подав скаргу до ВРП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 21 серпня 2018 року скаргуФОП ОСОБА_1 . передано на розгляд члену ВРП Беляневич у В. Е.

Ухвалою ВРП від 7 вересня 2018 року залишено без розгляду та повернуто позивачу скаргу на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП.

Рішення відповідача мотивовано тим, що згідно з положеннями частини першої статті 51 Закону № 1798-VIII скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження, тоді як позивачу Дисциплінарною палатою дозволу на таке оскарження надано не було.

Не погодившись із такою ухвалою ВРП, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1798-VIII ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, Законом № 1798-VIII та Законом України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ).

Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють дисциплінарні палати ВРП (частина друга статті 42 Закону № 1798-VIII).

Процедура оскарження рішень, ухвалених дисциплінарними палатами ВРП, передбачена Законом № 1798-VIII.

Згідно з частиною другою статті 50 цього Закону за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

Відповідно до частини першої статті 51 Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення. Скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.

При цьому пунктом 2 частини шостої статті 51 цього Закону передбачено, що скарга на рішення Дисциплінарної палати залишається без розгляду і повертається особі, яка її подала, якщо скарга подана скаржником без дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.

Згідно з пунктом 13.1 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого її рішенням від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент ВРП), право оскаржити рішення Дисциплінарної палати до ВРП не пізніше тридцяти днів із дня його ухвалення має суддя, а також за наявності дозволу Дисциплінарної палати - скаржник.

Пунктом 13.2 Регламенту ВРП питання про надання дозволу скаржнику на оскарження рішення Дисциплінарної палати вирішується під час постановлення нею рішення у дисциплінарній справі.

Водночас у пункті 12.39 Регламенту ВРП зазначено, що рішення Дисциплінарної палати повинне відповідати вимогам частини восьмої статті 50 Закону № 1798-VIII. При ухваленні рішення Дисциплінарна палата може надати дозвіл скаржнику на оскарження рішення палати, зокрема у разі, якщо рішення прийнято не одноголосно та/або якщо прийняте рішення не збігається з позицією доповідача. У рішенні про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Дисциплінарна палата може встановити порядок його виконання.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що право скаржника на оскарження рішення Дисциплінарної палати до ВРП не є абсолютним. Це право залежить від дозволу Дисциплінарної палати. Умови, за яких палата надає дозвіл на оскарження її рішення, Законом не визначені і встановлюються на її розсуд. Окремі умови зазначені, зокрема, у пункті 12.39 Регламенту ВРП, за яким про надання дозволу на оскарження рішення має бути прямо зазначено у його резолютивній частині.

Як убачається з матеріалів справи, до ВРП надійшла скарга ФОП ОСОБА_1 на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу матеріалу між членами ВРПвід 21 серпня 2018 року скаргу ФОП ОСОБА_1 було передано на розгляд члену ВРП.

Відповідно до пункту 13.5 Регламенту ВРП попередню перевірку скарги здійснює доповідач, визначений автоматизованою системою розподілу справ, який не входить до складу Дисциплінарної палати, що ухвалила рішення (щодо судді), протягом двадцяти днів із моменту надходження скарги до ВРП.

Під час попередньої перевірки скарги ФОП ОСОБА_1 , а також рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП було встановлено, що Друга Дисциплінарна палата не надавала скаржнику ФОП ОСОБА_1 дозволу на оскарження її рішення.

Як було вже зазначено, нормами Закону № 1798-VІІІ передбачено, що скаржник має право оскаржувати рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 51 Закону № 1798- VIIIскарга на рішення Дисциплінарної палати залишається без розгляду і повертається особі, яка її подала, якщо скарга подана скаржником за відсутності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.

Пунктом 13.6 Регламенту ВРП передбачено, що залишення скарги без розгляду і повернення її особі, яка подала скаргу, з підстав, визначених пунктами 1-3 частини шостої статті 51 Закону № 1798-VIII, вирішується доповідачем.

Отже, ВРП діяла відповідно до норм Закону № 1798-VІІІ та керувалась Регламентом ВРП, не вчиняла жодних дій, не допускала фактів бездіяльності, які б створювали для позивача права та обов`язки і породжували для нього право на захист і відповідно право на звернення до суду з таким позовом.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ВРП при постановленні оскаржуваної ухвали діяла в межах наданих законодавством повноважень, оскільки рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП ФОП ОСОБА_1 не було надано дозволу на оскарження її рішення.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Міркування і твердження ФОП Денисенка Б. М. в апеляційній скарзі не спростовують правильності правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, частини першої статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд прийняв правильне й законне рішення, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 4 березня 2019 року - без змін.

Керуючись статтями 243, 266, 308, 310, 315, 316, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 4 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя-доповідачО. Б. Прокопенко
Судді:Н. О. АнтонюкО. Р. Кібенко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
Ю. Л. ВласовО. М. Ситнік
М. І. ГрицівО. С. Ткачук
Ж. М. ЄленінаВ. Ю. Уркевич
О. С. ЗолотніковО. Г. Яновська