Справа № 560/1747/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1747/19
РІШЕННЯ

іменем України

04 вересня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

за участю:секретаря судового засідання Бачка А.М. позивача: ОСОБА_1 представників позивача: Вітязь О.П., ОСОБА_2 -Федишиної ОСОБА_3 О., Книш О ОСОБА_4 . представників відповідача: Василика О.М., Загарука Є.В., Бех І.О.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , Громадської організації "Батьківська ініціатива" до Лісовогринівецької сільської ради про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лісовогринівецької сільської ради про скасування рішення Лісовогринівецької сільської ради від 26 лютого 2019 року 46 позачергової сесії "Про створення та перейменування опорного закладу та його філії" №1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працює в Печеській ЗОШ 1-2 ступеня на посаді вчителя зарубіжної мови. Позивач вказує, що залишиться безробітньою, оскільки оскаржуваним рішенням реорганізовано Печеську загальноосвітню школу 1-2 ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району шляхом приєднання до Стуфчинецької загальноостітньої школи 1-3 ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району з пониженням ступеня в Печеську початкову школу.

Зазначає, що оскаржене рішення за визначенням, наведеним в статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", відноситься до регуляторного акту. При цьому, не були дотримані спеціальні процедури, встановлені для порядку його ухвалення, чим порушено права позивача та мешканців сіл.

Позивач також вказує, що під час прийняття рішення Лісовогринівецької сільської ради депутати та голова мали скликати громадські слухання згідно ст.13 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", оскільки дітям місцевих жителів потрібно буде долати відстань близько 30 кілометрів до Стуфчинецького ліцею, а про виділення транспорту у вказаному рішенні нічого не вказано, а тому вважає, що рішення №1 Лісовогринівецькою сільською радою було прийнято з грубими порушеннями вимог діючого законодавства України та без урахування думки громади сіл, а тому його необхідно скасувати.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно ухвали суду від 21 червня 2019 року, зупинено дію рішення Лісовогринівецької сільської ради від 26.02.2019 №1 "Про створення та перейменування опорного закладу та його філії" в частині реорганізації Аркадіївецької загальноосвітньої школи I-II ступенів в Аркадіївецьку початкову школу та Печеської загальноосвітньої школи I-II ступенів в Печеську початкову школу та заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії за рішенням від 26.02.2019 №1 "Про створення та перейменування опорного закладу та його філії" в частині реорганізації Аркадіївецької загальноосвітньої школи I-II ступенів в Аркадіївецьку початкову школу та Печеської загальноосвітньої школи I-II ступенів в Печеську початкову школу до набрання законної сили рішенням суду у справі № 560/1747/19.

Відповідно до ухвали суду від 08 липня 2019 року вирішено проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що оскаржене рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством України, та зазначає, що ст.11 Закону України "Про загальну середню освіту" не передбачає необхідності отримання згоди територіальної громади стосовно реорганізації загальноосвітніх навчальних закладів, так само як і необхідності обговорення вказаного питання з громадськістю. Також, виключно рекомендаційний характер носить пункт 5 Постанови КМУ № 996 від 03 листопада 2010 року, що рекомендує, а не зобов`язує органи місцевого самоврядування, під час проведення консультацій з громадськістю та утворення громадських рад при органах місцевого самоврядування керуватися затвердженими цією Постановою Порядком і Типовим Положенням.

Крім того, відповідач зазначив, що умови проведення конкурсу з визначення опорних навчальних закладів Лісовогринівецької сільської ради були розміщенні на офіційному сайті ради та доведені до відома директорів навчальних закладів Лісовогринівецької сільської ради. Конкурсна комісія утворена відповідно до рішення №1 від 22 лютого 2018 року Лісовогринівецької сільської ради "Про проведення конкурсу на визначення опорних навчальних закладів освіти Лісовогринівецької сільської ради" почала свою роботу з 24 лютого 2018 року.

Лісовогринівецькою сільською радою закуплені шкільні автобуси в кількості 5 шт. та надано копію картографічних даних про відстань між населеними пунктами с.Гнатівці та с. Стуфчинці (найвіддаленіша точки), що складає 13,19 км., що підтверджує не перевищення максимального радіусу встановленого Державними санітарними правилами, в 15 км..

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свідок - ОСОБА_5 в своїх показах вказав, що працює вчителем фізичного виховання в Печеській школі. Вважає, що спірним рішенням відповідача порушені права вчителів, які залишаються без роботи. Вчителям ніхто нічого не пояснював та не пропонували іншої роботи. Навчальний процес в школі забезпечений на належному рівні, працюють гуртки. Для обговорення проекту щодо прийняття рішення відповідачем громаду і вчителів ніхто не збирав.

Свідок - ОСОБА_6 в своїх показах зазначила, що працює вчителем Акрадіївецькій школі вчителем початкових класів. Зазначила, що збори села відбулись в березні 2019 року. Сільський голова звітував та доповідав про зміни щодо шкіл територіальної громади. Але вважає, що дітям важко добиратись до школи, в тому числі по стану зоров`я.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що згідно розпорядження сільського голови Лісовогринівецької сільської ради №11-о від 28.01.2019 "Про скликання 46-ї сесії Лісовогринівецької сільської ради" було скликано 46-ту чергову сесію Лісовогринівецької сільської ради та, зокрема, винесено на її розгляд питання щодо створення та перейменування опорного закладу та його філії.

На офіційному веб-сайті Лісовогринівецької сільської ради (htpp://lisovogrynivecka-rada.gov.ua) в розділі "Проекти рішень" 28 січня 2019 року опубліковано проект рішення 46 чергової сесії від 26 лютого 2019 року "Про створення та перейменування опорного закладу та його філії", що підтверджується скріншотом витягу із офіційного веб-сайту відповідача.

Питанням №1 порядку денного Протоколу засідання постійної депутатської комісії з питань соціального захисту населення, освіти, фізичного виховання, культури, релігії та міграції, охорони здоров`я та соціальної політики від 08 лютого 2019 року, предметом розгляду цієї комісії було створення та перейменування опорного закладу та його філії.

На 46 черговій сесії Лісовогринівецької сільської ради 26 лютого 2019 року прийнято рішення №1 "Про створення та перейменування опорного закладу та його філії" яким, відповідно до пункту 1 реорганізовано Аркадіївецьку загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (), Гнатовецьку загальноосвітню школу I-II ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (), Печеську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (), Терешовецьку загальноосвітню школу І-ІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (), Шпичинецьку загальноосвітню школу І ступеня Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області () шляхом приєднання до Стуфчинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області () з пониженням ступеня в Аркадіївецьку початкову школу, Гнатовецьку початкову школу, Печеську початкову школу, Терешовецьку початкову школу, Шпичинецьку початкову школу, як філію, без права юридичної особи.

Відповідно до пунктів 2 та 3 даного рішення, вирішено створити опорний заклад освіти - Стуфчинецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області () шляхом приєднання Аркадіївецької початкової школи, Гнатовецької початкової школи, Печеської початкової школи, Терешовецької початкової школи, Шпичинецької початкової школи Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Перейменувати опорний заклад "Стуфчинецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області" у "Стуфчинецький ліцей Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області", скорочена назва: Стуфчинецький ліцей ().

Згідно пункту 4 оскаржуваного рішення вирішено вважати, що "Стуфчинецький ліцей Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області () є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та об`єктів, Стуфчинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області () та Аркадіївецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (), Гнатовецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (), Печеської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (), Терешовецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (), Шпичинецької загальноосвітньої школи І ступеня Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області ().

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач, вважає його таким, що прийнято з порушенням законодавчо визначеної процедури та без врахування всіх фактичних обставин, внаслідок чого порушено його права, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Згідно абз.2 п.30 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про загальну середню освіту", в редакції Закону України від 05.09.2017 №2145-VIII "Про освіту", рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності приймає його засновник (засновники). Засновником закладу загальної середньої освіти може бути орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа (зокрема релігійна організація, статут (положення) якої зареєстровано у встановленому законодавством порядку), рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад загальної середньої освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.

Заклади загальної середньої освіти створюються з урахуванням соціально-економічної та демографічної ситуації, а також, відповідно до культурно-освітніх, соціально-економічних, національних і мовних потреб територіальної громади та/або суспільства.

У разі реорганізації чи ліквідації закладу загальної середньої освіти засновник зобов`язаний забезпечити здобувачам освіти можливість продовжити здобуття загальної середньої освіти.

Тому, питання щодо реорганізації загальноосвітніх навчальних закладів мають розглядати ті суб`єкти, які за власним рішенням відповідно до чинного законодавства створювали такі заклади.

Враховуючи наведене вище, місцеве самоврядування здійснюється об`єднаною територіальною громадою через Лісовогринівецьку сільську раду, яка представляє інтереси територіальної громад таких сіл, зокрема, як Лісові Гринівці, Стуфчинці, Тиранівка, Печеськи, Терешівці, Моломолинці, Аркідіївці, а тому безпосередньо до повноважень відповідача належить реорганізація навчальних закладів, зазначених у спірному рішенні.

Згідно статті 144 Конституції України визначено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В зв`язку з цим, органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та інші акти, які не мають нормативного (загальнообов`язкового) характеру - акти індивідуальної дії.

В рішенні Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп (справа 3/35-313) вказано, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Конституційний Суд України у рішення від 16.04.2009 N 7-рп/2009, проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Суд звертає увагу позивача, що дія нормативно-правового акту є постійною тривалий час і не обмежується його разовим застосуванням. Чинним нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акту.

Згідно п.18 ч.1 ст.4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Суд наголошує, що оскаржуване рішення 46 черговій сесії Лісовогринівецької сільської ради від 26.02.2019 №1 "Про створення та перейменування опорного закладу та його філії" є актом індивідуальної дії, оскільки: не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а передбачає індивідуалізовані приписи щодо реорганізації одного закладу освіти (пункт 1 рішення) та перейменування та зміни структури іншого (пункти 2, 3 рішення); адресований цим юридичним особам, які реорганізовуються і перетворюються; не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямоване на припинення та виникнення конкретних правовідносин щодо припинення та зміни назви й структури цих закладів освіти; не розраховане на багаторазове застосування, а вичерпує дію після завершення процедури реорганізації та зміни назви та структури цих закладів освіти.

Враховуючи наведені вище норми права, а також наявні правовідносини, суд вважає, що твердження позивача стосовно того, що оскаржене рішення, з урахуванням змісту визначення, наведеного в статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", відноситься до регуляторного акту, є помилковим, а тому до нього не повинні були застосовуватися спеціальні процедури, встановлені для порядку його ухвалення.

Крім того, відповідно до з ч.11 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону є, зокрема, органи місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.

Частина 3 статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Суд встановив, що проект оскаржуваного рішення було оприлюднено 28 січня 2019 року, а саме без порушення встановленого законодавством строку.

Вказане вище означає, що відповідач не порушив процедуру оприлюднення при прийнятті спірного рішення, що є обов`язковим фактором для вступу його в силу, та як наслідок, приписів частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", частини 3 статті 15 та частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Щодо твердження позивача про те, що оскаржене рішення суперечить вимогам пункту 2.4 Державних санітарних норм та правил, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 №63, суд зазначає наступне.

Згідно вимог пункту 2.4 Державних санітарних норм та правил, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 №63, погоджених листом Міністерства освіти і науки України від 05.06.2001 №1/12-1459, максимальний радіус обслуговування учнів шкіл II-III ступенів не повинен бути більшим 15 км. Дозволяється розміщення шкіл на відстані транспортної доступності: для учнів шкіл I ступеня - 15 хв. (в один бік), для учнів шкіл II і III ступенів - не більше 30 хв. (в один бік).

Відповідно до даних Google Maps відстань між с. Печеськи та с. Стуфчинці становить 11,9 км, а відстань транспортної доступності - 17 хв в один бік, що в свою чергу не порушує норми п.2.4 Державних санітарних норм та правил, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 №63 та спростовує твердження позивача.

Стосовно твердження позивача, що при винесенні рішення Лісовогринівецької сільської ради депутати та голова мали скликати громадські слухання згідно ст.13 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу позивача на те, що стаття 11 Закону України "Про загальну середню освіту" не передбачає необхідності отримання згоди територіальної громади стосовно реорганізації загальноосвітніх навчальних закладів, так само як і необхідності обговорення вказаного питання з громадськістю. Крім того, виключно рекомендаційний характер містить п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №996 від 03 листопада 2010 року, що зокрема рекомендує, а не зобов`язує органи місцевого самоврядування, під час проведення консультацій з громадськістю на утворення громадських рад при органах місцевого самоврядування керуватися затвердженими даною Постановою Порядком та Типовим Положенням.

Щодо твердження позивача про те, що конкурс на визначення опорних навчальних закладів Лісовогринівецької сільської ради проведений без дотриманням обов`язкових умов його проведення, суд зазначає наступне.

Правовий статус, порядок утворення та основні засади діяльності освітнього округу визначає Положення про освітній округ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №777 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №79) (далі - Положення №777).

Відповідно до пункту 1 Положення №777 округ - об`єднання навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту (далі - суб`єкти округу). До складу округу можуть входити навчальні заклади незалежно від типу та форми власності, у тому числі загальноосвітні навчальні заклади, що є опорними (далі - опорні заклади), та міжшкільні навчально-виробничі комбінати. До діяльності округу можуть залучатися також інші юридичні особи, їх відокремлені підрозділи.

Згідно пункту 6 Положення №777 засновник визначає опорні заклади серед підпорядкованих йому загальноосвітніх навчальних закладів на конкурсній основі відповідно до затверджених ним умов.

Під час проведення конкурсу обов`язково враховуються: освітні потреби учнів (вихованців) у забезпеченні певних напрямів спеціалізації; здатність забезпечити на належному рівні організацію допрофільної підготовки і профільного навчання; рівень забезпечення кваліфікованими педагогічними кадрами; наявність належної матеріально-технічної бази (належним чином обладнаних спортивних об`єктів, кабінетів фізики, хімії, біології, географії та інших, лабораторій, навчальних майстерень, комп`ютерного і мультимедійного обладнання, швидкісного доступу до Інтернету); укомплектування бібліотечного фонду підручниками, науково-методичною, художньою та довідковою літературою; зручність та наявність автомобільних доріг з твердим покриттям для забезпечення безпечного підвезення учнів (вихованців) і педагогічних працівників до місця навчання, роботи та місця проживання.

Наведені вище положення встановлюють, що відповідач наділений правом самостійно визначати та затверджувати умови конкурсу щодо визначення опорного закладу, а тому наведені в пункті 6 Положення №777 критерії не є обов`язковими умовами призначення конкурсу, а лише є обов`язковими під час проведення конкурсу, а тому відсутній обов`язок їх застосовувати виключно при його призначенні, однак їх можна враховувати під час визначення результатів конкурсу.

Суд звертає увагу позивача, що відповідачем враховано приписи п.6 Положення 777 під час проведення конкурсу та визначення результатів конкурсу, що підтверджується обставинами наведеними судом вище.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що в процесі судового розгляду спору відповідач довів правомірності прийнятого рішення від 26.02.2019 №1 46 позачергової сесії Лісовогринівецької сільської ради "Про створення та перейменування опорного закладу та його філії", а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, та відсутністю підстав для задоволення позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , Громадської організації "Батьківська ініціатива" до Лісогринівецької сільської ради про скасування рішення Лісовогринівецької сільської ради від 26 лютого 2019 року 46 позачергової сесії "Про створення та перейменування опорного закладу та його філії" №1 - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 вересня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) Громадська організація "Батьківська ініціатива" (пров. Яворницького, 11,Хмельницький,Хмельницька область,29007 , ідентифікаційний код - 40667847)
Відповідач:Лісовогринівецька сільська рада (вул. Центральна, 4,Лісові Гринівці,Хмельницький район, Хмельницька область,31340 , ідентифікаційний код - 04403717)

Головуючий суддя О.П. Шевчук