Справа № 480/1078/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 р. Справа № 480/1078/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2019, суддя В.О. Павлічек, вулиця Герасима Кондратьєва, 159, Суми, Сумська область, 40000 , повний текст складено 25.04.19 по справі № 480/1078/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі -відповідач, ГУ ПФУ в Сумській обл.), в якому просив суд зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській обл. щомісячно з 01.01.2016 здійснювати ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії в розмірі 58 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимогм повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач послався на те, що юридично визначальним фактом у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсії є сам факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до діючого законодавства, та фіксація даного факту у відповідному документі - свідоцтві про хворобу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 відкрито провадження по справі № 480/1078/19, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

02 та 03 вересня 2019 року на адресу суду від позивача по справі надійшло клопотання, в якому останній повідомив, що знаходиться за межами України, просив задовольнити позовні вимоги, скасувати рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

Наказом Управління Внутрішніх справ в Сумській області від 14.11.2008 № 138 о/с позивач відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ був звільнений у запас Збройних Сил за ст. 64 п. "б" - через хворобу.

ОСОБА_1 з 14.11.2008 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській обл. та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яка призначена пенсію в розмірі 53 % сум грошового забезпечення.

22 лютого 2019 року позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Сумській обл., в якій просив здійснити перерахунок йому пенсії з 01.01.2016 з врахуванням 5 % до основного розміру пенсії, тобто 58 % сум грошового забезпечення.

Листом від 07.03.2019 № 340/Р-11 ГУ ПФУ в Сумській обл. повідомило позивача, що відповідно до матеріалів пенсійної справи, зокрема, подання про призначення пенсії від 28.11.2008 № 11/1815, розрахунку вислуги років від 25.11.2008 та витягу з наказу про звільнення з органів внутрішніх справ від 14.11.2008 № 138 о/с, наданих управлінням Міністерства Внутрішніх справ України в Сумській області, позивач звільнений зі служби 14.11.2008 року згідно з п. "б" ст. 64 через хворобу (у запас). На день звільнення зі служби загальна вислуга років для обчислення пенсії складала 21 рік 4 місяці 22 дні. Отже, розмір пенсії становить 53% відповідних сум грошового забезпечення за 21 рік вислуги ((за 20 років - 50%) + (1 рік х 3%)). Іншого чинним законодавством не передбачено. Таким чином, підстави для перерахунку основного розміру пенсії у розмірі 58 % від грошового забезпечення, відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на підстави відмови у перерахунку пенсії позивачу, є наявність у останнього права на отримання пенсії в розмірі 58% грошового забезпечення, виходячи із основного розміру 55 % та за кожен рік понад 20 років - 3 % відповідних сум грошового забезпечення.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

За змістом п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

З аналізу наведеної превової норми слідує, що підставою для обрахунку пенсії у розмірі 55 % сум грошового забезпечення є звільнення у відставку за віком або за станом здоров`я.

В силу положень ст. 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 р. № 114 (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил СРСР (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Тобто, законодавством передбачено два види звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби: у запас та у відставку.

Відповідно до п. "б" ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 р. № 114 (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

Зважаючи на те, що позивач звільнений у запас Збройних сил за ст. 64 п. "б" - через хворобу, що підтверджується наказом Управління Внутрішніх справ в Сумській області від 14.11.2008 № 138 о/с, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 у розмірі 58 % відповідних сум грошового забезпечення.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для обрахунку пенсії позивачу із застосуванням 58% розміру грошового забезпечення, колегія суддів вважає необгрунтованими з вищезазначених підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування в іншій частині.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 по справі № 480/1078/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 09.09.2019.