Справа № 569/5097/19
Суддя: Смолій Л. Д.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5097/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону УПП у Волинській області ДПП НП України Мороза Олеся Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до поліцейського роти №1 батальйону УПП у Волинській області Мороза О.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК №553245 від 11.03.2019 року, в якому просить скасувати вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовільнити, зазначив, що притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4 ПДР України, а саме перевищив допустиму швидкість руху 50 км/год., рухався із швидкістю 74 км/год. Зазначає, що вимог п. 12.4 ПДР ним не порушено, оскільки рухався поза межами населеного пункту.

Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи, був повідомлений завчасно та належним чином, подав до суду відзив на позов в якому заперечив щодо пред`явлених вимог позивача.

За таких обставин суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності представника суб`єкта владних повноважень.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , покази свідка ОСОБА_2 , дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається із змісту постанови серії НК №553245 від 11.03.2019 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ГАЗ 31105 номерний знак НОМЕР_1 , 11.03.2019 року об 10 год. 27 хв. на автомобільній дорозі Н-22 18 км «Устилуг-Луцьк-Рівне» водій керуючи транспортним засобом перевищив допустиму швидкість 50 км/год., а саме рухався із швидкістю 74 км/год. чим порушив п. 12.4 ПДР.

Частною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4. ПДР встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Верховний суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/855/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Також Верховний Суд у вказаній постанові вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В Постанові Верховного суду від 15.11.2018 Верховний Суд в рамках справи № 524/5536/17 досліджував питання відеофіксації адміністративного правопорушення, як доказу у справі та зазначив, що в постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в обов`язковому порядку повинно бути зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, співробітники поліції, суб`єкти владних повноважень, зобов`язані застосовувати вказані правові позиції у своїй діяльності щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

В оскаржуваній постанові не зазначено ні відомостей за допомогою якого технічного засобу було здійсненно вимірювання швидкості транспортного засобу, ні відомостей про технічні засоби за допомогою якого могло б бути здійснено фото-відеофіксацію факту порушення ПДР.

Також долученими відповідачем в якості доказів Методичними рекомендаціями щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху (Додаток № 1 до листа ДПП НП України від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 «Про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху») передбачено, що за вимогою водія поліцейський представляє фото та відео порушення ПДР, а саме перевищення швидкості. Та вказує водію, що відповідно до ст. 251 КУпАП дане фото та відео є доказами в справі про адміністративне правопорушення (абзац 5 п. 3.3 Методичних рекомендацій).

Як зазначив позивач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 11.03.2019 року відповідач не надав йому ні фото, ні відео на яких зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується долученим відеозаписом з нагрудної камери.

Відтак покликання Відповідача на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 14.02.2018 у справі №536/583/17, щодо необов`язковості зазначення в постанові про адміністративне правопорушення відомостей про технічний засіб за допомогою якого здійснено фіксацію швидкості транспортного засобу, не приймаються судом до уваги.

Частинами 1, 3 та 4 ст. 21 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами. Автомобільні (позаміські) дороги загального користування поділяються на дороги державного та місцевого значення. У містах вулиці та дороги поділяються на магістральні вулиці та дороги, дороги та вулиці місцевого значення.

В оскаржуваній постанові не зазначено ні населеного пункту в якому допущено записане порушення п. 12.4 ПДР, ні назви магістральної вулиці чи дороги, а також дороги та вулиці місцевого значення.

У відповідності до ч. 3 ст. 21 ст. 21 Закону України «Про дорожній рух» автомобільна дорога Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» є автомобільною (позаміською) дорогою загального користування.

Відтак у самому змісті оскаржуваної постанови поліцейський роти №1 батальйону УПП у Волинській області Мороз О.В. зазначив, що місце вчиненого порушення ПДР розташоване поза межами населеного пункту, а отже положення п. 12.4. ПДР не поширюється на вказане в оскаржуваній постанові місце.

На місце вчиненого правопорушення, що вказане у постанові поширюються положення п. 12.6. ПДР, якими передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та зазначив, що позивач був зупинений поза межами населеного пункту. Вказав, що ОСОБА_1 керував автомобілем з дотриманням правил ПДР.

Покликання відповідача на те, що місцем вчинення адміністративного правопорушення записаного в оскаржуваній постанові, є саме населений пункт спростовуються, як змістом самої постанови про адміністративне правопорушення серії НК №553245 від 11.03.2019, та поданими відповідачем письмовими та речовими доказами.

Відповідно до наданих до Відзиву фотознімку File: НОМЕР_2 _UC000_0311_102718.jmf, з приладу TruCam, зазначено географічні координати, які згідно з роздруківки з сайту «Google» співпадають з розташуванням вулиці Луцька м. Новоград-Волинський, Волинської області.

Про дослідженні судом диску з записами оригінала файлу НОМЕР_2 _UC000_0311_102718 не містить відомостей про будь-які географічні координати.

У п. 2.6. Методичних рекомендацій щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зазначено, що «Після отримання приладу поліцейський здійснює виїзд на місце несення служби, визначене дислокацією маршрутів патрулювання та натиснувши кнопку «Ввімкнення/вимкнення живлення» заповнює дані на дисплеї приладу»: Місцеположення (місце знаходження приладу)». Вказані методичні рекомендації є додатком № 1 до листа ДПП НП України від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 «Про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху», який подано відповідачем до відзиву.

З наведеного вбачається, що вказане положення Методичних рекомендацій передбачає самостійне внесення поліцейським відомостей про місце положення приладу TruCam, а не його автоматичне визначення.

Окрім того відповідно до наданих до Відзиву фотознімку File: НОМЕР_2 _UC000_0311_102718.jmf, з приладу TruCam зазначено, що фотографування здійснено на відстані 129,3 м. в той же час відповідно до абзацу третього Методичних рекомендацій щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху (Додаток № 1 до листа ДПП НП України від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 «Про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху») передбачено, що при фіксації перевищення швидкості руху необхідно прицілом супроводжувати цільовий транспортний засіб, не відпускаючи спускового гачка до встановленої відстані (70 м.) на якій прилад здійснить фотографування транспортного засобу порушника.

Вказана обставина вказує на недотримання відповідачем порядку використання приладу TruCam.

Також з дослідженого судом запису з нагрудної камери відео файлу « НОМЕР_3 » сам Відповідач зазначив, що місцем розгляду справи 18 км. +500 м. автомобільної дороги Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне», а не вулиця Луцька м. Володимир-Волинський, як стверджує Відповідач у Відзиві.

Згідно ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно дост. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, при винесенні оскаржуваної постанови не були з`ясовані всі обставини справи, не встановлені свідки правопорушення, доказів фото-відео фіксації самого факту порушення суду не надано, а тому позовні вимоги в частині скасування постанови є обгрунтованими.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього рухуі, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не подано, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.122 КпАП України, ст.ст. 72-77,245-246,250,295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону УПП у Волинській області ДПП НП України Мороза Олеся Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною постанову серії НК № 553245 від 11 березня 2019 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП та скасувати її, справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду безпосередньо або через Рiвненський мiський суд Рівненської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: поліцейський роти № 1 батальйону УПП у Волинській області ДПП НП України Мороз О.В., м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Суддя -