Справа № 120/2053/19-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 вересня 2019 р. Справа № 120/2053/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук Максим Петрович, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області

про: скасування заборони (арешту) з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1 до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області про скасування заборони (арешту) з нерухомого майна.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що згідно до наданої відповіді нотаріальної контори, якою на виконання змін внесених до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідачем здійснено автоматичне перенесення даних зі старої бази до нової. Відтак, нотаріальною конторою на підставі даних старої бази протиправно відзначено, що позивачка є боржником перед Радгоспом ім. Калініна с. Никифорівці, оскільки нею було взято у 1985 року позику в розмірі 3000 рублів. ОСОБА_1 зазначає, що на момент звернення до суду в управлінні Юстиції Немирівського районного відділу державної виконавчої служби, виконавчих проваджень про стягнення заборгованості за позивачкою не перебуває, відтак, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом у якому просить:

-визнати відмову Немирівської нотаріальної контори Вінницької області у внесенні змін до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна шляхом зняття заборони (арешту) на нерухоме майно ОСОБА_1 , внесеного Немирівською державною нотаріальною конторою Вінницької області 26.07.2007 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, протиправною.

- зобов`язати Немирівську нотаріальну контору Вінницької області зняти заборону (арешту) з нерухомого майна ОСОБА_1 , шляхом внесення відповідних змін до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд в задоволені позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій від 31.10.1975 року № 45/5 визначено, що заборона на відчуження накладалась державним нотаріусом за повідомленням підприємства на підставі даних організації про видачу громадянину позички. Вказані обставини листом були повідомлені позивачці та її представникові із рекомендаціє того, що в архівній установі Вінницької області знаходяться усі необхідні документи для підтвердження даної заборгованості, також зазначено, що ОСОБА_1 може зібрати необхідні для зняття заборони документи та звернутися до державного реєстратора для зняття зазначеної заборони. Чого станом на дату звернення до суду, а ні позивачка, а ні її представник, не зробили. Також, не звертались адресу Немирівської ДНК із заявою про зняття заборони, про припинення обтяження, які підтверджують погашення позики (суду).

Разом з відзивом відповідачем подано клопотання про застосування строку позовної давності з посиланням на копію витягу з реєстру заборон на одному аркуші, який виданий державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції України. У якому зазначає, що незважаючи на те, що відсутня інформація про дату видачі витягу, можна стверджувати, що документ був виданий в період 01.01.2013 року по 2015 рік. Оскільки, реєстраційні служби, які створені при районних та міських управліннях юстиції, були ліквідовані на підставі постанови КМУ від 31.03.2015 року № 150.

Відповідно до ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки, з наявних матеріалів справи не можливо достовірно встановити коли саме був виданий зазначений витяг, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного у клопотанні, в зв`язку з чим суд, не бере до уваги твердження відповідача та застосовує для обчислення достеменно підтверджені строки, тобто починаючи з 12.02.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно наданих матеріалів справи № 2-25 том 1 Реєстру для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку, та іншого нерухомого майна з 1974 року, зроблено запис 7 21.05.1985 року про видачу суду ОСОБА_1 від 15.04.1985 року в сумі 3000 рублів, видану строком на 10 років.

Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11.05.1982 року № 276, рішення обласної Ради народних депутатів від 17.05.1982 року, рішенням райвиконкому від 18.05.1982 року № 175 колгосп ім. Калініна с. Никифорівці перетворено в радгосп ім. Калініна с. ОСОБА_2 .

Загальними зборами працівників радгоспу «Промінь» с. Никифорівці, радгосп ім. Калініна с. Никифорівці реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Промінь» с. Никифорівці.

Зборами уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» с. Никифорівці, колективне сільськогосподарське підприємство «Промінь» с. Никифорівці реорганізовано у виробничий сільськогосподарський кооператив (ВСК) «Прибужжя» с. Никифорівці.

26.07.2007 року Державним реєстратором здійснено перенесення відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо наявності в Єдиному реєстрі забороно відчуження об`єктів нерухомого майна та діючої заборони, яка виникла в 1985 році за ОСОБА_1 .

Представник позивачки звернувся на адресу нотаріальної контори із зазначенням помилковості вчинених дій нею та просив виключити внесені до Єдиного реєстру обтяжень відомості про накладене обтяження на майно ОСОБА_1

22.02.2019 року нотаріальною конторою надано відповідь на звернення представника позивачки із зазначенням того, що Немирівською ДНК на виконання вимог Наказу Мін`юсту від 10.06.1999 року був створений Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, до якого перенесена вся інформація, яка містилась в архіві нотаріальної контори на паперових носіях.

Серед зазначеної інформації, містились данні щодо наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та діючої заборони, яка виникла в 1985 році за ОСОБА_1 .

Згідно інформації зазначеної в довідці Немирівського районного відділу державної виконавчої служби від 29.03.2019 року за ОСОБА_1 станом на 29.03.2019 року відкритих виконавчих проваджень про стягнення заборгованості на виконанні не перебуває.

20.05.2019 року позивачкою подано до Немирівського районного суду Вінницької області позовну заяву до Немирівської нотаріальної контори Вінницької області про скасування заборони (арешту) з нерухомого майна.

Ухвалою від 20.05.2019 року позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачці із зазначенням відсутності спору про право у порядку цивільного законодавства.

На підставі викладеного ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовані відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень-офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно-єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Обтяження-заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Перенесена Державним реєстратором у 2007 році, інформація щодо наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та діючої заборони, яка виникла у 1985 році у ОСОБА_1 перед Радгоспом ім. Калініна с. Никифорівці у сумі 3000 тисяч рублів.

Так, наказом Міністерства юстиції України N 41/5 від 27.05.97 року (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Мін`юсту N 31/5 від 09.06.1999 року) затверджено Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), яке встановлює порядок створення Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесення реєстраційних записів до нього, а також одержання, обігу та надання інформації щодо заборон та арештів, накладених на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.5 цього Положення, накладені заборони та арешти реєструються реєструвальним органом за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна, а також заносяться до алфавітної книги обліку заборон відчуження нерухомого майна.

Згідно з п. 2.1. цього Положення, підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про заборони на відчуження та арешти об`єктів нерухомого майна, а також записів в алфавітну книгу заборон відчуження нерухомого майна є: а) накладення державним нотаріусом заборони на об`єкт нерухомого майна; б) повідомлення посадової особи виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів про накладення заборони на об`єкт нерухомого майна; в) повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна; г) повідомлення приватного нотаріуса, який посвідчив угоду, що буде підставою для накладення заборони на відчуження нерухомого майна.

Відповідно до п.п. 3.1- 3.2 Розділу 3 Положення, органи та особи, зазначені у підпунктах "а", "б", "в" і "г" пункту 2.1 цього Положення, надсилають реєструвальному органу повідомлення про накладені заборони чи арешти об`єктів нерухомого майна встановленого зразку не пізніше 3-х днів з моменту їх вчинення.

Повідомлення надсилаються на паперових носіях, а також електронною поштою.

Реєструвальний орган відмовляє у внесенні відомостей про заборони та арешти у Базовий реєстр, якщо подані документи не відповідають вимогам цього Положення.

Розділом 4 Положення передбачено, що підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про зняття заборон та арештів на відчуження об`єктів нерухомого майна є повідомлення та заяви органів та осіб, за ініціативою яких були накладені відповідні заборони та арешти, а також органів, які згідно з чинним законодавством мають право зняти заборони та арешти на використання майна.

Відомості про зняття заборон та арештів на відчуження майна вносяться в Базовий реєстр у день надходження повідомлень та заяв.

Таким чином, суд доходить висновку, що на час внесення запису, яким позивачка просить відповідача зняти заборону, законодавство, яке діяло на той час, передбачало можливість внесення запису до реєстру відомостей про заборони на відчуження та арешти об`єктів нерухомого майна на підставі повідомлення відповідного органу.

З матеріалів справи випливає, що спірний запис не був внесений Немирівською державною нотаріальною конторою, а була перенесена інформація державним реєстратором.

Так, Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5 затверджено Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин, Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 296/5 від 22.02.2012 року).

Відповідно до п. 252 Інструкції, накладання заборони щодо відчуження реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. У реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів також реєструються повідомлення судів і слідчих органів, органів державної податкової служби про накладення арешту на нерухоме майно (майнові права), транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації. Про накладені заборони щодо відчуження та арешти робиться запис в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Накладені заборони щодо відчуження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно з Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N 31/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за N 364/3657 (зі змінами), чи в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07. 2004 року N 830.

Відповідно п. 6 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, визначено, що перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об`єкт нерухомого майна або суб`єкта речових прав, їх обтяжень.

Таким чином, зазначений арешт 26.07.2007 року не накладався Немирівською нотаріальною конторою, лише, державним реєстратором була перенесена інформація щодо наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно діючої заборони, яка існувала з 1985 року.

Відтак діяльність державного реєстратора станом на час розгляду та вирішення справи регулюється також Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідно до ст. 9 цього Закону, до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить:1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 10 цього Закону, державний реєстратор:1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Також аналізуючи ст. 11, 26, 27 цього Закону можна зробити висновок, що державний реєстратор виконує свої повноваження за заявою осіб у сфері державної реєстрації прав, за результатами розгляду яких виносить відповідні рішення.

Матеріалами справи достовірно підтверджено, що позивачка до державного реєстратора не зверталася з проханням щодо зняття заборони, та реєстратором відповідне рішення не приймалось.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою врегульований порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування, записи до державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію.

Таким чином, з огляду на те, що арешт був накладений іншим органом, та на час розгляду та вирішення справи цей арешт не був скасований, ані органом, який його наклав, ані у судовому порядку, та відсутнє рішення про державну реєстрацію внесення змін до реєстру, у відповідача відсутні правові підстави для внесення відповідних змін до Реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однак, за викладеними обставинами у цій справі суд не може вийти за межі позовних вимог самостійно, оскільки, як встановлено судом із з`ясованих обставин та фактів, відповідачем не було допущено порушення прав позивачки у правовідносинах, що є предметом спору.

Відповідно до ч.1, 3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області про скасування заборони (арешту) з нерухомого майна відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Суддя Альчук Максим Петрович