Справа № 386/249/19 (2-а/386/14/19)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 386/249/19 (2-а/386/14/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу поліцейського роти №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Попова Владислава Олеговича

на рішення Голованівського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2019 (головуючий суддя Гарбуз О.С.)

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Попова Владислава Олеговича про визнання дій відповідача неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК №518801 від 04.03.2019,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулвся до суду з позовом до поліцейського роти №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Попова Владислава Олеговича про визнання дій відповідача неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК №518801 від 04.03.2019

Позов обґрунтовано тим, що він 04.03.2019 приблизно о 14 годині 22 хвилини, керуючи автомобілем "Renault Premium", державний номерний знак " НОМЕР_1 " з напівпричепом "Kelderg", державний номерний знак " НОМЕР_2 ", на 718 кілометрі автодороги М-12 Стрий-Тернопіль-Знам`янка, був зупинений поліцейським автомобілем із застосуванням останнім проблискових маячків. Після зупинки два поліцейські почали оглядати автомобіль, після чого відповідач повідомив про причину зупинки, а саме відсутність на автомобілі позивача бризговиків, на що позивач відповів, що всі деталі в наявності. В цей момент підійшов інший поліцейський та повідомив про те, що на передньому правому колесі причепа є поріз котрий відноситься до технічної несправності згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР) і за це позивача буде притягнуто до відповідальності. Позивач зазначає, що відповідач не зважаючи на його пояснення про те, що незначне пошкодження верхнього шару протектора колеса не відноситься до технічних несправностей згідно ПДР та під час руху він не мав змоги постійно контролювати стан коліс, хоча перед виїздом колеса ретельно перевіряв та якихось недоліків чи пошкоджень не виявив, пішов до службового автомобіля, де виніс оскаржувану постанову, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Позивач з винесеною відповідачем постановою категорично не згоден, вважає її незаконною, оскільки винесена за інше порушення, ніж за те, що нібито стало підставою для зупинки, тобто його автомобіль поліцейськими було зупинено без причини. Пошкодження виявлене на колесі причепа є незначним, так як через стан доріг було пошкоджено лише верхній шар протектора шини, тобто порізу, який би оголював корд не було, а відомості, які б фіксували розмір і характер пошкодження у постанові відсутні, що порушує права позивача, передбачені ст.ст. 251, 252 та 268 КУпАП. У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №518801 від 04.03.2019.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02.08.2019 позов задоволено. Визнано неправомірними дії поліцейського роти №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Попова Владислава Олеговича під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №518801 від 04 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 . Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №518801 від 04 березня 2019 року, винесену поліцейським роти №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Поповим Владиславом Олеговичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. - скасовано та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що з наданого відповідачем до суду відеозапису з місця адміністративного правопорушення, що здійснювався на нагрудний відеореєстратор, неможливо встановити, що на шині є порізи, в тому числі порізи, які оголюють корт, а також не видно що саме автомобіль "Renault Premium 400/KELOERGT-39-B" державний номерний знак « НОМЕР_1 / НОМЕР_3 » зареєстрований на відео, тобто відповідачем не надано жодних письмових, фото- або відеоматеріалів за допомогою яких зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , не надано будь-яких інших доказів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що ним надано достатній доказ скоєння позивачем інкримінованого правопорушення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2019 року відповідач на 718-ому кілометрі автодороги М-12 Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №518801, якою притягнув до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 121 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 4).

Згідно оскаржуваної постанови, позивач 04 березня 2019 року в 14 годин 22 хвилини керував транспортним засобом "Renault Premium 400/KELOERGT-39-B" державний номерний знак « НОМЕР_1 / НОМЕР_3 » з напівпричепом та на причепі переднє право колесо мало місцеві пошкодження, а саме поріз, що оголює корт, чим порушив п.31.4.5(б) ПДР.

Згідно наданих позивачем копій протоколів перевірки стану транспортного засобу від 05.12.2018 №00615-01287-18 та №00615-01288-18, під час проведеного обов`язкового технічного контролю ФОП ОСОБА_2 , автомобіль "Renault Premium", державний номерний знак " НОМЕР_1 " та напівпричіп "Kelderg", державний номерний знак " НОМЕР_2 " відповідно, визнано технічно справними (а.с. 28-31).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.4.5(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху» забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять підтверджень, що особи, про які відповідач зазначає як про свідків, допитувалися в судовому засіданні як свідки та приводилися до присяги, матеріали справи також не містять клопотань відповідача про допит, зазначених відповідачем осіб, як свідків.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

При цьому зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів (саме така позиція висловлена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті")

Позивач стверджує, що не порушував правил дорожнього руху та рухався із дотриманням вимог передбачених даними правилами.

Матеріали справи містять відеозапис, що здійснювався на нагрудний відеореєстратор, який долучено відповідачем у суді першої інстанції.

Дослідивши вказаний відеозапис, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що з відеозапису не можливо встановити чи дійсно на шині є порізи, в тому числі порізи, які оголюють корт, а також не видно що саме автомобіль "Renault Premium 400/KELOERGT-39-B" державний номерний знак « НОМЕР_1 / НОМЕР_3 » зареєстрований на відео, тобто відповідачем не надано жодних письмових, фото- або відеоматеріалів за допомогою яких зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , не надано будь-яких інших доказів.

При цьому будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній позивачем постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема показання свідків чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП матеріали справи не містять.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення відповідачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В зазначеній статті вказане право суду першої інстанції діяти певним чином, а не обов`язок.

Водночас, статтею 5 КАС України, визначено, що особа може захищати свої права, свободи та законні інтереси, зокрема, шляхом визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування індивідуального акта (п. 2 ч. 1).

При цьому, в силу частини 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод і інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач, звертаючись до суду з позовом визначив спосіб захисту своїх прав як визнання неправомірних дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, діючи в межах позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Водночас, в силу абз. 2 частин 2 статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це призвело до неправильного вирішення справи.

Натомість, судом першої інстанції прийнято правильне по суті рішення, тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не порушені.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну поліцейського роти №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Попова Владислава Олеговича на рішення Голованівського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2019 - залишити без задоволення.

Рішення Голованівського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 04.09.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко