Справа № 640/9080/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2019 року № 640/9080/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Київській області

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання протиправними та скасування припису та постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області (надалі - відповідач), адреса: 04060, місто Київ, вулиця Вавілових, будинок 10, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі - третя особа), адреса: АДРЕСА_2 , у якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Київській області №КВ900/1775/АВ/П від 08 квітня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову, винесену начальником Головного управління Держпраці у Київській області Семчук Р.І. №КВ900/1775/АВ/ТД/ФС-339 від 02 травня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 500760,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що в період з 05 квітня 2019 року по 08 квітня 2019 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку у формі інспекційного відвідування щодо дотримання останньою вимог законодавства про працю, неоформлення трудових відносин.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №КВ900/1775/АВ від 08 квітня 2019 року, в якому, за твердженнями позивача, відповідач дійшов помилкових висновків щодо порушення позивачем законодавства про працю, у зв`язку з чим останньою були подані зауваження до акта.

16 травня 2019 року на адвокатський запит позивачем отримані припис №КВ900/1775/АВ/П від 08 квітня 2019 року та постанова про накладення штрафу №КВ/900/1775/АВ/ТД/ФС-339 від 02 травня 2019 року.

З вказаними приписом та постановою позивач не погоджується з наступних підстав.

Як зазначено у позовній заяві, позивач здійснює господарську діяльність з 20 грудня 2018 року із застосуванням праці 10 осіб згідно зі штатним розписом, місячний фонд оплати праці за квітень 2019 року складає 26752,02 грн.

Також, позивач вказує на те, що 07 грудня 2018 року між нею, ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф» укладено договір комерційної концесії (підприємницького франчайзингу).

01 лютого 2019 року з метою досягнення спільної мети господарської діяльності між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про співпрацю і спільну діяльність та додаткову угоду до договору від 18 лютого 2019 року.

20 лютого 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір надання послуг по аутсорсингу та аутстаффингу персоналу.

01 лютого 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір №01-02 оренди приміщення за адресою: місто Київ, проспект Оболонський, будинок 22в з метою розміщення магазину роздрібної торгівлі продуктами з наданням можливості (дозволу) представникам орендаря входити до об`єкту цілодобово чи відповідно до загальних правил, які діють на цьому об`єкті нерухомості в межах та на умовах передбачених розділом 2 даного договору.

Тобто, як вказує позивач, вона та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснювали свою підприємницьку діяльність на підставі договору про співпрацю та спільну діяльність у приміщенні магазину за адресою: місто Київ, проспект Оболонський, 22в на законних підставах з використанням найманих належно оформлених робітників.

При цьому, позивач стверджує, що при проведенні інспекційного відвідування інспектор держпраці проігнорував існування вказаного вище договору та не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оформлені належним чином та мали право працювати на території вищевказаного магазину.

Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що оформлення трудових відносин з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується фактичними доказами, які надані позивачем на вимогу інспектора праці про надання документів 09 квітня 2019 року.

При цьому, позивач також наголошує й на тому, що відповідачем не надано їй припис у строки, встановлені законом, а примірники припису та постанови отримані позивачем лише на адвокатський запит 16 травня 2019 року, тому позивач не мала можливості надати пояснення щодо припису, оскільки отримала його значно пізніше.

Також, позивач зазначила, що в матеріалах та документах надісланих відповідачем відсутня позначка про її повідомлення про розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу. Доказів вручення поштового відправлення відповідач не надав та, як стверджує позивач, відповідач навпаки перешкоджав отриманню постанови та ускладнював доступ до інформації.

Викладені вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

У додаткових письмових поясненнях представник позивача також послався й на те, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували факт працевлаштування співробітників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 з ОСОБА_8 а ОСОБА_4 - з товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф».

Крім того, представник позивача наголосив, що інспекторами держпраці під час проведення інспекційного відвідування не встановлено факту приналежності вказаних вище осіб до позивача, а також не відібрано письмових пояснень від працівників позивача.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що на підставі наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 04 квітня 2019 року та направлення на проведення інспекційного відвідування від 05 квітня 2019 року №900 головними державними інспекторами було здійснено виїзд за місцем здійснення господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Під час проведення інспекційного відвідування було виявлено факти допуску найманих працівників до виконання посадових обов`язків без укладання трудових договорів, були опитані ОСОБА_9 , яка зазначила, що є прибиральницею, ОСОБА_5 - продавець-касир, ОСОБА_6 - продавець та ОСОБА_7 , яка, як зазначено у відзиві на позовну заяву, також пояснила, що працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з лютого продавцем.

Також, як зазначено у відзиві на позовну заяву, під час інспекційного відвідування було встановлено, що вищевказані працівники знаходилися на робочих місцях, були одягнені у «спец. одяг» та головні убори з логотипом «Молоко від фермера», мали бейджики, на яких зазначено посаду, ім`я та логотип магазину «Молоко від фермера» та виконували певні трудові функції, що зафіксовано на відео.

На час проведення інспекційного відвідування підтверджуючих документів: наявність наказів про прийняття на роботу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивач не надала.

Документів та пояснень стосовно вищезазначених працівників, які знаходилися на робочих місцях під час інспекційного відвідування 05 квітня 2019 року позивачем на вимогу про надання документів від 05 квітня 2019 року №900 не надано.

Тобто, як вказує представник відповідача, позивачем допущено порушення статті 24 КЗпП України.

За наслідками інспекційного відвідування було складено відповідний акт №КВ900/1775/АВ від 08 квітня 2019 року, в трьох примірниках припис про усунення виявлених порушень від 08 квітня 2019 року №900/1775/АВ/П.

Крім того, у відзиві зазначено, що два примірника акта та припису відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення 09 квітня 2019 року №283 на юридичну адресу об`єкта відвідування, який було повернуто 13 квітня 2019 року за зворотною адресою з поміткою «інші причини».

Представник відповідача зазначає про те, що акт складено та підписано 08 квітня 2019 року, а тому керівник об`єкта відвідування або уповноважена ним особа мали право в день складання та підписання акта, тобто 08 квітня 2019 року підписати акт з зазначенням того, що до акта є зауваження та надати їх не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта, а саме до 11 квітня 2019 року, але позивач відмовився від його отримання та підписання.

25 квітня 2019 року представник позивача підписав вказаний вище акт інспекційного відвідування без зауважень та отримав примірники акта й припису.

02 травня 2019 року вже після розгляду справи про накладення штрафних санкцій на позивача на адресу Головного управління Держпраці у Київській області надійшли зауваження до акта, як зазначає представник відповідача, з порушенням строків та процедури їх подання.

Також представник відповідача зазначив й про те, що позивача було повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу шляхом направлення 19 квітня 2019 року на адресу останньої відповідного виклику, який не був вручений з поміткою «інші причини».

За наслідками розгляду порушень, зазначених у акті, відповідачем винесено постанову №КВ900/1775/АВ від 08 квітня 2019 року.

У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача вважає, що відповідач діяв у межах та спосіб, визначені законодавством, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Після отримання копії відзиві на позовну заяву представник позивача подав суду заяву про залишення без розгляду відзиву відповідача, у зв`язку з пропуском встановлених строків на його подання, в якому також зазначив, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовані факти, викладені у позовній заяві та підтверджені, за доводами представника позивача, доказами, доданими до позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року відмовлено у задоволені заяви про забезпечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року відмовлено у задоволені заяви про забезпечення позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20 грудня 2018 року зареєстрована у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як фізична особа-підприємець, видами економічної діяльності зазначені: код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; код КВЕД 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами (основний); код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; код КВЕД 56.29 Постачання інших готових страв; код КВЕД 56.30 Обслуговування напоями; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи нерухомого майна (Т.1, арк. 126-127,128).

07 грудня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір комерційної концесії, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «Лісофф» передало та дозволило використовувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 комплекс прав в обумовлених цією угодою межах і на певний строк, а останні зобов`язались вносити обумовлені платежі і виконувати інші зобов`язання, передбачені даною угодою, у тому числі, щодо реалізації товару під торгівельним знаком для товарів та послуг «Молоко від фермера» у фірмовому магазині під торгівельним знаком (Т.1, арк. 98-125).

У відповідності до наданої суду копії договору надання послуг по аутсорсингу та аутстаффингу персоналу, укладеного 20 лютого 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , товариство зобов`язалось за плату надавати послуги аутсорсингу та аутстаффингу персоналу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , у тому числі, послуги з надання резервних робітників у разі хвороби або відсутності основних працівників (Т.1, арк. 93-97).

01 лютого 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавець) укладеного договір №01-02 оренди приміщення (Т.1, арк. 84-87), відповідно до умов якого останній передає орендарю, а орендар приймає у тимчасове платне користування індивідуально-визначене нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , позначене на плані під літерою «А», а саме, частину будівлі, загальною площею 154,8 кв.м (пункт 1.1. договору).

Пунктом 2.8. цього договору передбачено, що орендар має право передавати у піднайм (суборенду) чи інше користування об`єкт оренди або його частину.

Відповідно до акта №1 передачі-приймання приміщення від 01 лютого 2019 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 прийняла зазначене у договорі оренди приміщення нежитлове приміщення в належному технічному стані для використання відповідно до мети, встановленої договором (Т.1, арк. 88).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про співпрацю та сумісну діяльність, відповідно до умов якого з метою сприяння один одному у вирішення статутних завдань сторони домовились здійснювати сумісну діяльність по торгівлі в магазині (Т.1, арк. 90-91).

У пункті 2 додаткової угоди №1 до договору про співпрацю та спільну діяльність від 01 лютого 2019 року, укладеної 18 лютого 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , зазначено, що сторони дійшли згоди, що спільне і узгоджене співробітництво з торгівлі харчовими продуктами включає в себе: оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами; інші види роздрібної торгівлі харчовими продуктами. Також сторони зобов`язались здійснювати спільні дії у зазначеній сфері з метою реалізації спільних інтересів і досягнення спільних цілей без створення окремої юридичної особи на основі об`єднання трудових зусиль (Т.1, арк. 92).

Наведене в сукупності свідчить, що позивач на момент проведення інспекційного відвідування здійснювала свою господарську діяльність у магазині з торгівельною маркою «Молоко від фермера» за адресою: місто Київ, проспект Оболонський, 22в сумісно з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , що, в свою чергу, свідчить про те, що на робочих місцях одночасно могли перебувати, як особи, які працевлаштовані у ФОП ОСОБА_2 , особи направлені товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф» до ФОП ОСОБА_2 , так і особи, які працевлаштовані у ФОП ОСОБА_1 , що не суперечить умовам укладених вище договорів та додаткових угод до них.

Так, відповідно до наданої суду копії наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Люсофф» №44к від 06 грудня 2018 року ОСОБА_4 з 07 грудня 2018 року була прийнята на роботу прибиральницей виробничих приміщень на підставі власноручно написаної заяви про прийняття на роботу від 06 грудня 2018 року (Т.1, арк. 67,68).

Наказом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 №04-к від 28 лютого 2019 року на посаду продавця продовольчих товарів з 28 лютого 2019 року прийнятий ОСОБА_5 , на підставі власноручно написаної заяви (Т.1, арк. 71,72).

Наказом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 №05-к від 28 лютого 2019 року на посаду продавця продовольчих товарів з 01 березня 2019 року прийнята ОСОБА_7 , на підставі власноручно написаної заяви (Т.1, арк. 69,70).

З 05 квітня 2019 року наказом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . №12-к від 04 квітня 2019 року на посаду продавця продовольчих товарів прийнята ОСОБА_6 , на підставі власноручно написаної заяви (Т.1, арк. 73,74).

Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 стосовно вказаних осіб до податкового органу направлені відповідні повідомлення про прийняття на роботу, які відповідно до наявних копій квитанцій прийняті останнім (Т. 1, арк. 75-82).

Тобто, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 офіційно працевлаштовані у ФОП ОСОБА_2 , яка сумісно з ФОП ОСОБА_1 , здійснює свою підприємницьку діяльність у магазині за адресою: АДРЕСА_3 в під торгівельною маркою «Молоко від фермера», а ОСОБА_4 направлена ТОВ «Лісофф» до ФОП ОСОБА_2 , як резервний робітник, відповідно до умов укладеного договору надання послуг по аутсорсингу та аутстаффингу персоналу, укладеного 20 лютого 2019 року, що, в свою чергу, свідчить про те, що вказані особи у разі, якщо їх робочий день співпадає з робочими днями працівників, які працевлаштовані у ФОП ОСОБА_1 , можуть перебувати одночасно у магазині та виконувати свої трудові обов`язки.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V, (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон України від 05.04.2007 № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 2 Закону України від 05.04.2007 № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону України від 05.04.2007 №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Основні засади процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю врегульовані Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, яка була чинною на момент проведення інспекційного відвідування (надалі - Порядок №295).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку №295 Інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Також, пунктом 5 Порядку №295 передбачено, що рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.

Згідно з пунктами 19-21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Так, наказом Головного управління Держпраці у Київській області «Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_28 , ФОП ОСОБА_1 » від 04 квітня 2019 року №1815 начальнику (інспектору праці) відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Калініну О.В. доручено організувати проведення інспекційного відвідування на предмет не оформлення трудових відносин у тому числі у ФОП ОСОБА_1 , код ІНПП НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 . Підставою для проведення інспекційного відвідування зазначено рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством (Т.1, арк. 175).

У відповідності до копії направлення на проведення інспекційного відвідування від 05 квітня 2019 року №900 для проведення інспекційного відвідування на предмет не оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 юридична адреса: АДРЕСА_1 направлені головні державні інспектори відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області ОСОБА_27 та ОСОБА_14 . Питання, що підлягають контролю: додержання законодавства про працю, не оформлення трудових відносин. Копія вказаного направлення отримана ОСОБА_1 05 квітня 2019 року, що підтверджується відповідною розпискою (Т.1, арк. 176).

Як вбачається з наданої копії вимоги про надання/поновлення документів №900 від 05 квітня 2019 року, вказана вимога складена у присутності ОСОБА_1 , також у вимозі зазначено, які документи остання повинна була надати для проведення інспекційного відвідування з відмітками про надання документів певних документів 08 квітня 2019 року. (Т.1, арк. 177).

За наслідками проведення інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, інспектором праці ОСОБА_14 складено акт №КВ900/1775/АВ від 08 квітня 2019 року (Т.1, арк. 179-186), в якому зазначено, що у присутності ОСОБА_1 з 05 квітня 2019 року з 16 години 40 хвилин до 08 квітня 2019 року до 18 години 00 хвилин проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , у магазині «Молоко від фермера»: місто Київ, проспект Оболонський, 22в та виявлено факти допуску найманих працівників до виконання посадових обов`язків без укладання трудових договорів (контрактів), оформлених наказами чи розпорядженнями та без подання повідомлення про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України до контролюючого органу, чим порушено частини 1 статті 21, частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України №413.

Крім того, у вказаному акті зазначено, що під час проведення інспекційного відвідування проводилась інформаційно-роз`яснювальна робота щодо необхідності дотримання законодавства про працю та опитування персоналу щодо виконання ними функціональних обов`язків та роботи у ФОП ОСОБА_1 Були опитані ОСОБА_4 , яка зазначила, що є прибиральницею, ОСОБА_5 з бейджику, який був в нього, є продавець-касир, ОСОБА_6 , зазначила, що є продавцем, ОСОБА_7 , яка зазначила, що в ФОП ОСОБА_1 з лютого місяця є продавцем.

Також, у акті вказано, що під час інспекційного відвідування було встановлено, що вищевказані працівники знаходилися на робочих місцях, були одягнені у спец. одяг та головні убори з логотипом «Молоко від фермера», мали бейджики, на яких зазначено посаду, ім`я та логотип магазину «Молоко від фермера» та виконували певні трудові функції, що зафіксовано на відео.

На час проведення інспекційного відвідування підтверджуючих документів: наявність наказів про прийняття на роботу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позивач не надала.

Документів та пояснень стосовно вищезазначених працівників, які знаходилися на робочих місцях під час інспекційного відвідування 05 квітня 2019 року позивачем на вимогу про надання документів від 05 квітня 2019 року №900 не надано.

Примірник акта направлено на юридичну адресу позивача: АДРЕСА_1 поштовим зв`язком 09 квітня 2019 року, про що надано відповідний фіскальний чек (штрих-код відправлення 283), а також отримано особисто представником позивача 25 квітня 2019 року (Т.1, арк. 186-187). Конверт за вказаним штрих-кодом відправлення повернувся на адресу відповідача з відміткою відділення поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (Т.1, арк. 194).

Більш того, до вказаного акта представником відповідача додано також матеріали фотофіксації (Т.1, арк. 189-192), на яких зафіксовані обличчя фізичних осіб, проте, ідентифікувати, хто саме зображений у вказаних матеріалах фотофіксації неможливо, оскільки вони не підписані та не містять будь-яких відомостей щодо того, хто саме здійснював фотозйомку цих осіб, ким вони є, у який час та у якому місці була ця фотозйомка проведена.

З дослідженого судом CD-диску, який був доданий представником відповідача у якості доказу встановленого позивачем порушення вимог законодавства про працю вбачається, що працівниками Головного управління Держпраці у Київській області проводилась відеозйомка інспекційного відвідування, в ході якої ОСОБА_16 та (як представлено на відеозйомці) ОСОБА_17 були опитані працівники магазину «Молоко від фермера», а саме,

- ОСОБА_4 , яка пояснила ОСОБА_19 , що вона працює у цьому магазині під назвою «Молоко від фермера» на «підміні» четвертий день. Її графік роботи з 08 години ранку до 08 години вечора потижнево, офіційно працевлаштована, основне місце роботи розташовано неподалік станції метро «Олімпійська»;

- ОСОБА_20 , яка працює на посаді старшого продавця в магазині «Молоко від фермера» другий місяць, її графік роботи два дня робочих - два дня вихідних;

- ОСОБА_21 , відмовився на вимогу інспектора праці надавати свої особисті дані під час проведення відеозйомки, але пояснив, що він офіційно працевлаштований;

- ОСОБА_5 лише представився посадовій особі Головного управління Держпраці у Київській області, але останній будь-яких питань до ОСОБА_5 , окрім прохання назвати своє прізвище, ім`я та по батькові, не ставив та ніяких обставин в цієї особи не з`ясовував;

- ОСОБА_6 , під час опитування перебувала на вулиці біля магазину, пояснила, що працює на посаді продавця у магазині «Молока від фермера», у фізичної особи, але запропонувала інспектору праці ОСОБА_27 (як він представився останній) уточнити, у якої саме фізичної особи у керівництва;

- ОСОБА_7 пояснила, що працює у магазині приблизно з лютого на посаді продавця, також пояснила, що їй не відоме прізвище її керівника, інспектор праці, при цьому, сам назвав прізвище « ОСОБА_1 », але продавець зазначила, що їй не відомо.

Також, на вказаному відео зафіксована розмова з фізичною особою, яка представилась ОСОБА_1 , на питання інспектора праці, вона пояснила, що вона є співзасновником магазину, саме в неї працевлаштованих осіб менше десяти, відповідні документи в неї є. Після чого інспектор праці вручив їй направлення на проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання документів, а також роз`яснив, що вказані документи необхідно подати за адресою: вул. Вавілових , 10 (Т.1, арк. 188).

Суд звертає увагу на той факт, що вказаний відеозапис, на який представник відповідача посилається, як на доказ встановленого позивачем порушення вимог законодавства про працю, зокрема, в частині не оформлення трудових договорів з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час проведення інспекційного відвідування не містить будь-яких відомостей щодо того дати його створення, адреси розташування магазину, а також не містить уточнень щодо того, коли саме було проведено вказане інспекційне відвідування, проте, у зв`язку з тим, що сторони не заперечували проти вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість встановлення дати інспекційного відвідування саме як « 05 квітня 2019 року».

При цьому, суд вважає за необхідне також зазначити, що з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 або ОСОБА_7 не зазначали та не пояснювали інспекторам праці, що вони працюють саме у ФОП ОСОБА_1 .

В той час же час, ОСОБА_4 пояснила, що вона була направлена до магазину на заміну основного працівника, а сама працює у іншому підприємстві. Вказані пояснення, з урахуванням встановлених судом обставин та наявних у матеріалах справи доказів, дозволяють суду дійти висновку, що ОСОБА_4 була направлена до магазину «Молоко від фермера» (до ФОП ОСОБА_2 ) товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф» на виконання умов договору надання послуг по аутсорсингу та аутстаффингу персоналу, укладеного 20 лютого 2019 року.

ОСОБА_5 взагалі ніяких пояснень інспектору праці не надавав, а останній, в свою чергу, ніяких питань йому не ставив, а працівники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не надавали пояснень щодо того, що вони працюють у ФОП ОСОБА_1 , а лише надали пояснення щодо їх працевлаштування у магазині «Молоко від фермера».

Крім того, відповідно до пунктів 23-24 Порядку №295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Наведене свідчить, що припис може бути внесений об`єкту відвідування протягом двох різних строків - не пізніше наступного робочого дня після підписання (відмови від підписання) акту; наступного дня після розгляду зауважень, які можуть бути подані не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта.

Так, в матеріалах справи міститься копія припису про усунення виявлених порушень №КВ900/1775/АВ/П від 08 квітня 2019 року, відповідно до якого позивача зобов`язано в строк до 07 травня 2019 року усунути порушення частини 3 статті 24 КЗпП України, що стосується не укладення трудових договорів з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , які фактично знаходились на робочому місці під час проведення інспекційного відвідування, примірник якого направлений за юридичною адресою позивача поштовим зв`язком (штрих-код відправлення 283) (Т.1, арк. 59-60).

09 квітня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про прийняття на роботу від 04 квітня 2019 року, від 28 лютого 2019 року, від 27 лютого 2019 року ФОП ОСОБА_2 та від 06 грудня 2018 року - ТОВ «Лісофф» з квитанціями №2, а також копія договору про співробітництво та сумісну діяльність від 01 лютого 2019 року, копію договору надання послуг по аутсорсингу та аутстаффингу персоналу від 20 лютого 2019 року та копію додатку від 04 березня 2019 року до цього договору (Т.1, арк. 58).

Проте, з матеріалів справи не вбачається та не доведено представником відповідача, що 08 квітня 2019 року інспектори праці після складання акта про інспекційне відвідування, надали примірник цього акта позивачу, а остання відмовилась від його підписання, оскільки з відеозапису, який наданий відповідачем, вбачається, що інспектор праці 05 квітня 2019 року лише видав ОСОБА_1 вимогу про надання документів та роз`яснив, що вказані документи їй необхідно надати в строк до 08 квітня 2019 року за адресою: місто Київ, вулиця Вавілових, 10, тобто, за місцезнаходженням Головного управління Держпраці у Київській області.

При цьому, з самого акта вбачається, що його примірник був направлений за юридичною адресою позивача: АДРЕСА_1 , однак доказів отримання цього акта засобами поштового зв`язку матеріали справи не містять.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що акт інспекційного відвідування був підписаний 25 квітня 2019 року представником позивача.

Наведене в сукупності свідчить про те, що припис про усунення виявлених порушень №КВ900/1775/АВ/П від 08 квітня 2019 року міг бути виданий позивачу не раніше 25 квітня 2019 року, тобто, не пізніше наступного робочого дня після підписання акта.

Таким чином, судом встановлено порушення з боку інспекторів праці вимог Порядку №295 щодо дотримання процедури винесення припису. Суд зауважує, що вказана норма щодо складання припису про усунення виявлених порушень не є альтернативною та не може застосовуватись на розсуд інспектора праці, який проводив інспекційне відвідування, а, навпаки, є обов`язковою, у разі виявлення порушень законодавства про працю за результатами інспекційного відвідування.

Більш того, відповідно до частин першої та другої статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (надалі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Положення пункту 3 Порядку №509 свідчить про те, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта повинна прийняти рішення саме щодо розгляду справи про накладення штрафу, а не розглянути таку справу, тому твердження позивача щодо порушення строків розгляду справи про накладення штрафу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Приписами пункту 8 Порядку № 590 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Тобто, відповідач, як територіальний орган Держпраці вправі здійснювати державний контроль за додержанням законодавства про працю шляхом проведення інспекційних відвідувань та, у разі виявлення порушень - накладати відповідні стягнення (штрафи).

У відповідності до пункту 6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 7 Порядку №509 передбачено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2019 року посадовою особою відповідача прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №КВ900/1775/АВ/ТД/ФС, відповідно до якого розгляд справи про накладення штрафних санкцій на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю та зайнятість населення згідно абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України призначено на 02 травня 2019 року на 10 годину 00 хвилин, про що повідомлялась позивач відповідно до виклику від 18 квітня 2019 року №44/2/19/6391 (Т.1, арк. 57).

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів щодо отримання позивачем вказаного вище виклику про розгляд справи про накладення штрафу, що свідчить про те, що відповідачем не виконані вимоги пункту 7 Порядку №509 щодо належного інформування суб`єкта господарювання про розгляд справи.

Проте, неотримання поштової кореспонденції суб`єктом господарювання впродовж місяця з дня її надходження до точки видачі (відділення поштового зв`язку за місцезнаходженням) не є достатньою та беззаперечною підставою для визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивачу було відомо про результати інспекційного відвідування, а тому, вона або її представник мали можливість дізнатися про те, чи було порушено справу про накладення штрафу та, в подальшому, про дату, час та місце розгляду цієї справи.

В той же час, у відповідності до пункту 8 Порядку №509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Постановою начальника Головного управління Держпраці у Київській області Семчука Р.І. №КВ900/1775/АВ/ТД/ФС-339 від 02 травня 2019 року за наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 08 квітня 2019 року №КВ900/1775/АВ щодо порушень ФОП ОСОБА_1 , встановлено порушення вимог частини 1 статті 21, частини 3 статті 24 КЗпП України, зокрема, встановлено факт неоформлених трудових відносин роботодавця ФОП ОСОБА_1 з 4 особами, а також факт неподання повідомлення про прийняття на роботу працівників до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообовёязкове державне соціальне страхування за встановленою формою до початку роботи працівників: ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на підставі чого вирішено накласти на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 500760,00 грн (Т.1, арк. 195-196).

При цьому, відповідно до наявних в матеріалах справи документів, 26 квітня 2019 року представником позивача на адресу Головного управління Держпраці у Київській області направлено зауваження до акта №КВ900/1755/АВ від 08 квітня 2019 року разом з документами, на підтвердження обставин, викладених у цих зауваженням, які отримані уповноваженою особою управління 02 травня 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (Т.1, арк. 32-37).

Листом від 06 травня 2019 року, який зареєстрований у Головному управлінні Держпраці у Київській області за вх. №14204/5/19 від 07 травня 2019 року, позивач повідомила управління про те, що з особистих причин вона тимчасово не знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому позбавлена можливості отримувати будь-які поштові відправлення, у зв`язку з чим просила використовувати іншу адресу для листування з нею (Т.1, арк. 30).

08 травня 2019 року на адресу представника позивача надійшов лист Головного управління Держпраці у Київській області від 06 травня 2019 року №44/2/19/7127 про розгляд заперечення до акта інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 від 08 квітня 2019 року №КВ900/1775/АВ, в якому представника позивача також повідомлено про прийняття постанови №КВ900/1775/АВ/ТД/ФС-339 від 02 травня 2019 року про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу та про те, що примірник постанови направлений на юридичну адресу останньої (Т.1, арк. 29).

Вирішуючи питання про обґрунтованість змісту оскаржуваного припису та постанови про накладення штрафу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено, крім Конституції України, Кодексом законів про працю України.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення трудового договору міститься у частині 1 статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Тобто, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як вже зазначалося судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, станом на момент проведення інспекційного відвідування 05 квітня 2019 року ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ніколи не перебували у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , протилежних пояснень не надавали вказані особи й інспекторам праці.

В той же час, як вже неодноразово зазначалось судом, ФОП ОСОБА_2 , яка здійснює спільну господарську діяльність сумісно з ФОП ОСОБА_1 у магазині «Молоко від фермера» за адресою: місто Київ, проспект Оболонський, 22в уклала з ОСОБА_26 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 трудові договори, про що ФОП ОСОБА_2 повідомила органи фіскальної служби, а ОСОБА_4 , як встановлено судом, була направлена до магазину «Молоко від фермера» (до ФОП ОСОБА_2 ) товариством з обмеженою відповідальністю «Лісофф» на виконання умов договору надання послуг по аутсорсингу та аутстаффингу персоналу, укладеного 20 лютого 2019 року.

Наведені обставини та досліджені судом докази спростовують твердження відповідача, викладені останнім, як в Акті інспекційного відвідування, так і в приписі про усунення виявлених порушень, що, в свою чергу, свідчить про протиправність прийнятої, на підставі акта інспекційного відвідування, постанови №КВ900/1775/АВ/ТД/ФС-339 від 02 травня 2019 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Стосовно вимог позивача постановити окрему ухвалу та направити її керівнику Державної служби України з питань праці для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у діяльності Головного управління Держпраці у Київській області, суд приходить до висновку про їх необгрунтованість та відсутність правових підстав для її задоволення.

Щодо залишення без розгляду відзиву відповідача на позовну заяву, у зв`язку із пропуском строків його подання, суд також вважає за доцільне відмовити у задоволенні вказаних вимог, оскільки чинним законодавством України хоча і передбачені строки, в які відповідач повинен надати відзив на позовну заяву разом з доказами, що підтверджують його обгрунтування, проте, на думку суду, докази, які були відповідачем у даній справі мали суттєве значення для повного та всебічного розгляду справи по суті з наданням їм відповідної правової оцінки.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 6928,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 6928,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Київській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови про накладення штрафу - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Київській області №КВ900/1775/АВ/П від 08 квітня 2019 року.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову, винесену начальником Головного управління Держпраці у Київській області Семчук Р.І. №КВ900/1775/АВ/ТД/ФС-339 від 02 травня 2019 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 500760,00 грн (п`ятсот тисяч сімсот шістдесят гривень 00 копійок).

4. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (04060, місто Київ, вулиця Вавілових, будинок 10, ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 6928,00 грн (шість дев`ять двадцять вісім гривень 00 копійок)

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова