Справа № 1740/2163/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
04 вересня 2019 року м. Рівне №1740/2163/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа № 1740/2163/18 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вимог частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вимог частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 1 липня 2018 року; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

12 грудня 2018 року вказане вище рішення суду набрало законної сили. Згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду касаційне провадження в адміністративній справі № 1740/2163/18 відкрито не було.

13 лютого 2019 року позивачу виданий виконавчий лист по даній справі.

27 лютого 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Корольчук Н.І. на підставі виконавчого листа, виданого судом 13 лютого 2019 року, відкрито виконавче провадження № 58497023 з метою примусового виконання рішення суду від 14 вересня 2018 року в справі № 1740/2163/18.

20 травня 2019 року відповідач направив до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області лист за № 892/08-02, в якому просив закрити виконавче провадження без стягнення виконавчого збору, оскільки рішення суду було виконане ним до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується доданою до листа копією розпорядження від 11 січня 2019 року № 113876 про перерахунок пенсії позивача.

7 серпня 2019 року позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в якій просив визнати протиправним розпорядження відповідача від 11 січня 2019 року № 113876, що прийняте на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року в справі № 1740/2163/18, про зміну умов нарахування позивачу пенсії та розрахунок її за двома складовими. Вказану заяву позивач обґрунтовує тим, на виконання рішення суду в адміністративній справі № 1740/2163/18 відповідач провів перерахунок його пенсії, яким повністю змінив умови її нарахування, розрахувавши розмір пенсійної виплати за двома складовими. Позивач звертає увагу на те, що резолютивна частина рішення суду від 14 вересня 2018 року не містить жодних положень про зобов`язання відповідача змінити умови нарахування йому пенсії шляхом її обрахунку за двома складовими. Позивач наголошує, що він ніколи не звертався до відповідача ні в судовому порядку, ні в позасудовому порядку з проханням про розрахунок пенсії на таких умовах. З огляду на вказане, позивач вважає, що при виконанні рішення суду відповідач діяв недобросовісно, всупереч судовому рішенню та не на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому розпорядження останнього від 11 січня 2019 року № 113876 є протиправним.

Частинами першою, п`ятою статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Судом встановлено, що заява позивача подана з дотриманням вимог статті 383 КАС України.

Окрім того, враховуючи відсутність потреби проведення судового засідання та заслуховування пояснень сторін з метою вирішення вказаної заяви, суд прийшов до висновку про її розгляд в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву позивача про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених позивачем в основу такої заяви, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище по тексту ухвали, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року в справі № 1740/2163/18 відповідача було зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 1 липня 2018 року.

На виконання вказаного рішення відповідачем було прийняте розпорядження від 11 січня 2019 року № 113876. Із змісту вказаного розпорядження слідує, що при проведенні перерахунку пенсії позивача основний розмір пенсії був обчислений відповідачем із застосуванням двох складових. Вказане свідчить на корить того, що основний розмір пенсії позивача був обрахований відповідачем на умовах, визначених частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

За змістом частини другої статті 27 Закону № 1058, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в межах адміністративної справи № 1740/2163/18 судом не вирішувалася позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок пенсії позивача в порядку, визначеному частиною другою статті 27 Закону № 1058, позаяк, така вимога позивачем взагалі не була заявлена.

Більше того, позивач стверджує, що він ніколи не звертався до відповідача ні в судовому порядку, ні в позасудовому порядку з проханням про розрахунок пенсії на таких умовах. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.

Також, наявною в матеріалах справи копією розпорядження від 2 липня 2018 року № 113876 підтверджується, що до прийняття судом рішення в даній справі основний розмір пенсії позивача обчислювався в розмірі відшкодування фактичних збитків, завданих каліцтвом чи захворюванням внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, згідно з статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 1210).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1210, мінімальний розмір пенсії для осіб з інвалідністю ІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, становить 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 року і 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 року.

Резолютивна частина рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року в справі № 1740/2163/18 містить положення зобов`язального характеру виключно про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дійсно норма частини другої статті 56 Закону № 796 містить посилання на частину другу статті 27 Закону № 1058.

Однак, аналіз змісту частини другої статті 56 Закону № 796 дозволяє прийти до висновку про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме "призначення пенсії", а не інших випадків. При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058.

Також, суд зауважує, що частина друга статті 56 Закону №796 була доповнена словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі підпункту 3 пункту другого розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148), який набрав чинності 11 жовтня 2017 року.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що пенсію по інвалідності ІІ групи захворювання, яке пов`язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, позивачу було призначено згідно з Законом № 796 ще з 2002 року, а рішенням суду від 14 вересня 2018 року в справі № 1740/2163/18 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796 із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Отже, рішенням суду фактично визнано за позивачем право на перерахунок пенсії за віком відповідно до частини другої статті 56 Закону № 796 в редакції, що була чинною до 11 жовтня 2017 року.

За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що здійснюючи перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду в справі № 1740/2163/18 відповідач безпідставно здійснив обрахунок основного розміру пенсії в порядку, передбаченому частиною другою статті 27 Закону № 1058, чим фактично застосував до спірних правовідносин положення підпункту 3 пункту другого розділу І Закону № 2148 та порушив право позивача на пільгове обчислення розміру пенсії, реалізація якого попередньо була захищена відповідним судовим рішенням.

Крім того, суд зауважує, що у Законі № 2148 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини другої статті 56 Закону №796, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

Отже, зазначені зміни стосуються лише тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін.

Оскільки пенсія позивачу не призначається вперше, а підлягає перерахунку згідно з рішенням суду, на нього не поширюється вказана умова.

На переконання суду, з метою належного виконання рішення суду від 14 вересня 2018 року в справі № 1740/2163/18 відповідач повинен був лише змінити порядок нарахування підвищення до пенсії позивача за понаднормовий стаж, а саме: здійснити нарахування такого підвищення на умовах частини другої статті 56 Закону № 796.

При цьому, порядок обчислення основного розміру пенсії позивача не має змінюватися та повинен бути проведений на умовах Закону № 796 в розмірі відшкодування фактичних збитків, завданих каліцтвом чи захворюванням внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином при перевірці питання виконання рішення суду в адміністративній справі № 1740/2163/18, судом встановлено ряд порушень, допущених з боку посадових осіб Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Аналогічні положення закріплені у статті 14 КАС України, за змістом якої судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, згідно з статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.

Відповідно до частин першої, шостої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Наявною в матеріалах справи копією розпорядження від 11 січня 2019 року № 113876 підтверджується, що рішення суду від 14 вересня 2018 року в адміністративній справі № 1740/2163/18 не було виконане відповідачем належним чином та в повному обсязі.

Тому, суд з урахуванням приписів статті 249 КАС України, приходить до висновку, що відповідачем порушено положення статті 129-1 Конституції України, частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, а саме: не виконано належним чином та у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили, що зумовлює необхідність постановлення окремої ухвали і направлення її до відповідача - Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" від 22 серпня 2018 року № 628 вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком.

За змістом додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 628, Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Згідно з інформацією, розміщеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області () була припинена за рішенням засновників 27 липня 2019 року.

Пунктом 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074, визначено, що права та обов`язки органів виконавчої влади у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

З огляду на вказане, ухвалою суду від 19 серпня 2019 року суд витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області інформацію про правонаступників Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

30 серпня 2019 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшла заява від 30 серпня 2019 року за № 15376/08, за змістом якої Управління підтверджує, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 628 Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області було реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та, відповідно, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

За наведених обставин, окрему ухвалу належить направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Керуючись статтями 243, 248, 249, 256, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, - задовольнити.

Визнати протиправним розпорядження Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 11 січня 2019 року № 113876, прийняте на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року в адміністративній справі № 1740/2163/18.

Надіслати окрему ухвалу на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року в адміністративній справі № 1740/2163/18.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області в місячний строк з дня набрання даною ухвалою законної сили направити до Рівненського окружного адміністративного суду відповідь про вжиті заходи щодо усунення встановлених порушень.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комшелюк Т.О.