Справа № 0440/7268/18
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2019-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 0440/7268/18
№ провадження 2-а/208/32/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

При секретарі Корнієнко К.Є.,

розглянув у судовому засіданні у місті Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «про скасування постанови про стягнення виконавчого збору», -

в с т а н о в и в:

До Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла вищезазначена позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до винесення рішення;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 12.09.2018 року ВП № 57180864, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про стягнення виконавчого збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.09.2018 року ВП№57180864. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 12.09.2018 року ВП №57180864 неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Постанова про стягнення виконавчого збору отримана Головним управлінням 17.09.2018 року та зареєстрована за № 16115/20, про що свідчить відбиток штампу із зазначенням вхідного номеру.

Згідно з частиною 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконанню рішень у спосіб та в порядок, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Постановою державного виконавця ВП №57180864 від 12.09.2018 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року на підставі виконавчого листа виданого 11.04.2018. Одночасно п. З передбачено стягнення з Головного управління виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 і на підставі довідок АТП №11262 «Важавтотранс» від 22.04.2011 р. та від 23.05.2013 р. №76, починаючи із 22.12.2016 року.

Листом від 25.09.2018 року № 22984/08-01/26 Головним управлінням повідомлено про фактичне добровільне виконання рішення суду, а саме: про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №12: 3 і на підставі довідок АТП №11262 «Важавтотранс» від 22.04.2011 р. та від 23.05.2013 р. №76, починаючи із 22.12.2016 року.

Вважаючи на викладене, покладені судом зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду. що стосується постанови про стягнення виконавчого збору, виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року у справ №208/1288/17-а відкрито на підставі виконавчого листа виданого 11.04.2018 року не закінчено, відтак стягнення виконавчого збору від 12.09.2018 ВП№57180864 відсутні .

Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скористався своїм процесуальним правом та надав відзив на позовну заяву в якій зазначив: що станом на день відкриття виконавчого провадження №57180864, а саме 12.09.2018 року у Відділі відсутні будь які документи з приводу виконання боржником вимог виконавчого листа. Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VI11 (далі - Закон № 1404-VIII) у постанові про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2018 ВП № 57178247, а саме: пунктом 3 зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 14892 грн.

Розмір виконавчого збору встановлений ст. 27 Закону № 1404-VIII. Так, відповідно до ч.З ст. 27 Закону № 1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника -

"Юридичної особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475 - VIII, який набрав законної сили 28.08.2018. і внесено зміни до деяких законодавчих актів України, в тому числі до Закону України «Про виконавче провадження». Так. безпосередньо частину четверту статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» викладено в наступній редакції:

«4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).»

Наказом Міністерства юстиції України від 02.08.2018 № 2522/5 внесені зміни до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції і України 02 квітня 2012 року за № 489/20802. Цей наказ набрав чинності 28.08.2018. Пункт 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом , Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 8 розділу III Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у j постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого І провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного ) робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.І ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законе випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом.

Згідно п.1 ч.І ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувана про примусове виконання.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ч.1,2 ст.27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч.З, 4 т.27 Закону №1404-VIII а примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Тобто винесення та стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Жодних підстав для звільнення позивача від сплати виконавчого збору, визначених ст.27 Закону № 1404-VIII не має.

Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 22.02.2018 року у справі №801^/823/17, стосовно того, що касаційний суд роз`яснив, що після зміни правового регулювання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документу стягувачу з підстав передбачений пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини 1 ст.37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини 1 ст.39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, необхідно зазначити наступне.

Аналіз норм в постанові Верховного Суду від 22.02.2018 року здійснено в редакції Закону України «Про виконавче провадження» до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року (набрав чинності 28.08.2018р.), яким частину четверту статті 27 викладено в такій редакції: Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У зв`язку з викладеним, державним виконавцем 12.09.2018 одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2018 № 57180864 й було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 12.09.2018 року №57180864, , яка винесена без порушень, та відповідає всім вимогам та порядку її оформлення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними нормами чинного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Спірні правовідносини склались з приводу правомірності винесення постанови про стягненню з боржника виконавчого збору.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ ).

У відповідності до ст.1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби. (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Водночас, частинами 5-9 ст.27 Закону України №1404 визначений вичерпний перелік випадків коли виконавчий збір не стягується, та серед них відсутній такий як повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Тому старший державний виконавець правомірно у постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2018 року стягнув з позивача (боржника) виконавчий збір у розмірі 10% від суми яка підлягала стягненню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною першою статті 40 Закону №1404 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Підставою для винесення окремої постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, при цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, встановленому для примусового виконання виконавчих документів.

З огляду на викладене, враховуючи, що виконавчий документ було повернуто за заявою стягувача та виконавчий збір не стягнуто, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з винесення постанови по стягненню виконавчого збору в повній мірі відповідають приписам частини третьої статті 40 Закону №1404, отже є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім цього, ч.3 статті 40 Закону №1404 передбачено, що виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Таким чином, дії державного виконавця з винесення постанови №57180864 від 12.09.2018 року щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконавчого збору в сумі 14 892, 00 грн. вчинені у відповідності до вимог законодавства та з дотриманням приписів частини третьої статті 40 Закону №1404.

При цьому суд враховує, що позивачем не оскаржувалась постанова ВП №57180864 від 12.09.2018 року, якою з боржника стягнутий виконавчий збір у сумі 14 892, 00, вона є чинною та підлягає обов`язковому виконанню.

Виконавче провадження визначається статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб. Тобто, з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1404, слід вважати, що кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження повинна регулюватись тим нормативно-правовим актом, під час дії якого вона була розпочата.

Законом України від 3 липня 2018 року N 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» у частині другій статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінена словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Таким чином, якщо попередня редакція статті 27 вказувала на стягнення виконавчого збору за умови фактичного примусового повного або часткового виконання виконавчого документа, то нова редакція ч.2 ст.27 встановлює, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, тобто не залежно від кінцевого результату провадження, та суд вважає, що це має мету для стимулювання боржників на добровільне виконання рішень про стягнення сум боргу без звернення стягувача до виконавців.

Водночас, позиція Верховного суду викладена в постанові у справі №910/1587/13, на яку посилається позивач у позові, ґрунтувалась на законодавстві, яке на час прийняття оскаржуваної постанови змінилось, а тому судом не враховується.

Постанова про стягненню виконавчого збору від 31.10.2018р. винесена виконавцем вже в період дії нової редакції ч.2 ст.27 Закону України №1404, відтак, державний виконавець, приймаючи дану постанову, повинен керуватися положення саме цього закону.

Тому посилання позивача на не вчинення державним виконавцем дій щодо стягнення суми боргу, а також стосовно підстав закінчення виконавчого провадження суд вважає неприйнятними, оскільки у межах даного спору розглядається питання щодо правомірності постанови від 31.10.2018 по ВП №57568355.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того , згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви також додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із позовної заяви, позивач заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору , за подання позовної заяви до винесення рішення .

Положеннями Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.

Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, позивачу слід було сплатити по 704 (сімсот чотири) гривні 80(по 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно) судового збору за кожну заявлену вимогу немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що винесення старшим державним виконавцем постанови про стягнення судового збору від 31.10.2018 року здійснено відповідачем відповідно до чинного законодавства та в межах наданих державному виконавцю повноважень, у зв`язку з цим суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «про скасування постанови про стягнення виконавчого збору» - відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили згідно ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до

Третього адміністративного апеляційного суду за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та з урахуванням п. 15-5 розділу II Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56, код ЄДРПОУ 34984907).

Суддя Івченко Т. П.