Справа № 240/8750/19
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Житомир справа № 240/8750/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Токаревої М.С.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просить:

- визнати неправомірними дії Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України №796-12 "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати пенсію відповідно до частини 3 статті 59 Закону України №796-12 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Перераховану пенсію виплачувати з 01.05.2019;

- зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України при проведенні перерахунку пенсії врахувати збільшення середнього показника заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, на коефіцієнт індексації 1,17, який був здійснений урядом з 01.03.2019.

В обґрунтування позову зазначив, що брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний, призваний на спеціальні збори. Позивач вказує, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та на даний час йому встановлено 3 групу інвалідності. Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019, яким визнано, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ. У зв`язку з цим він, як особа, призвана на військові збори, має право на перерахунок пенсії на підставі вказаної норми.

Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У встановлений судом строк відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що закон передбачає пeрeрaxунoк пенсії виключно oсoбaм, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових нaвчaнняx із застосуванням ядерної зброї під час прoxoджeння дійсної строкової служби і внаслідок цього стали oсoбaм з інвалідністю. Тобто такий перерахунок передбачено тільки особам, які стали інвалідами під час проходження дійсної строкової служби. Відповідач зазначає, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової служби, а як військовозобов`язаний, який призваний на спеціальні збори, в зв`язку з чим не набув права на перерахунок відповідно до вищевказаної норми. Також вказує, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 не спростовує зазначених висновків про відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення, з огляду на наступне.

З наявної у метеріалах справи копії архівної довідки Управління хімічних військ прикарпатського військового округу від 11.11.1992 №2А/1999 , що позивач з 11.09.1987 до 08.12.1987 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи першої категорії, та пред`явник цього посвідчення є особою з інвалідністю та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

06.05.2019 позивач звернувся заявою до відповідача повторно перерахувати його пенсію відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 06.06.2019 №М-276 відповідач повідомив про відсутність підстав для такого перерахунку посилаючись на те, що рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 не містить положень щодо порядку його виконання, а відповідні зміни до підзаконних нормативно-правових актів не внесено.

Не погоджуючись із цим позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до ч.7 ст.2 Закону №2232-XII строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Статтею 10 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ) встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з приміткою до статті 10 Закону № 796-XII до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Зазначеною нормою визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Отже, законодавство визначає декілька окремих категорій серед військовослужбовців за критерієм виду військової служби, одним з яких є строкова військова служба.

Згідно з ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ (у редакції з 01.10.2017) встановлено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія щодо інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Для аналізу вказаних норм суд врахував правову позицію Верховного Суду (далі - ВС) у постанові від 11.12.2018 (справа №822/1346/18), яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України обов`язкова для врахування судами нижчих інстанцій під час застосування норм права.

ВС у зазначеному рішенні вказав, що ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії з інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям та за наявності їх у сукупності:

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

При цьому, зазначена законодавча норма є чіткою та не передбачає можливості здійснення розширеного тлумачення.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року у справі у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Частиною 2 ст.152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій) зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

У Рішенні від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Конституції України" від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність".

Отже, за змістом статті 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Згідно з резолютивною частиною вказаного рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2019 року зазначене у ч.3 ст.59 Закону №796-XII словосполучення "дійсної строкової" визнано неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

З огляду на вказане вище рішення Конституційного суду України не може вплинути на правовідносини, які виникли до його прийняття.

З цього приводу суд також врахував правову позицію ВС, викладену в постанові від 17.07.2019 у справі №826/14077/18, у подібних правовідносинах щодо наявності в особи з інвалідністю, отриманою внаслідок ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, призваної на військові збори, права на перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ.

ВС зазначив, що до 25 квітня 2019 року право на перерахунок пенсії з інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, мали військовослужбовці строкової служби, а з 25 квітня 2019 року право на такий перерахунок мають військовослужбовці незалежно від виду служби.

Чинний станом на час виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС Закон СРСР від 12.10.1967 "Про загальний військовий обов`язок" передбачав такі види військової служби: дійсну військову службу за призовом (Глави 2-4); службу на військових зборах осіб, звільнених в запас (Глава 6).

Проаналізувавши судову практику ВС у подібній категорії справ у взаємозв`язку зі вказаним рішенням Конституційного Суду, суд дійшов висновку, що оскільки у період з 25.05.1987 до 17.06.1987 позивач був призваний на спеціальні збори та направлений в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не проходив дійсну строкову службу, право на перерахунок йому пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ виникло з 25.04.2019.

На підставі ч.4 ст.45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Отже, для перерахунку вказаної пенсії діє заявочний принцип. Тобто, підставою для прийняття рішення та здійснення відповідачем дій з перерахунку пенсії позивача є його заява.

Оскільки, заява про перерахунок пенсії позивача датована 06.05.2019, а докази звернення позивача до вказаної дати відсутні, дотримуючись меж заявлених підстав позову, суд дійшов висновку, що вказаний перерахунок пенсії позивача мав бути здійснений відповідачем з 01.05.2019 відповідно до вимог ч.4 ст.45 Закону №1058-IV.

Суд врахував, що згідно з підп.4.3. п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Отже, рішенням відповідача, як суб`єкта владних повноважень, є акт розпорядчого характеру. Однак прийняття такого рішення за заявою позивача від 06.05.2019 відповідачем суду не доведено.

Відсутність підзаконного нормативно-правового акта щодо реалізації норм закону, у тому числі з огляду на рішення Конституційного суду України не звільняє суб`єкта владних повноважень від виконання передбаченого ним обов`язку.

Тому суд дійшов висновку, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача, викладена у листі від 06.06.2019 №М-276, за його заявою від 06.05.2019 є протиправною, а відповідні доводи позивача - обґрунтовані.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України при проведенні перерахунку пенсії врахувати збільшення середнього показника заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, на коефіцієнт індексації 1,17, який був здійснений урядом з 01.03.2019, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що після набрання рішенням законної силу не буде проведено відповідне збільшення з коефіцієнтом індексації. Крім того, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України суд не наділений повноваженнями зобов`язувати відповідача до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє, оскільки порушення ще не відбулося.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКППНОМЕР_2) до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м.Житомир,10003, ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України №796-12 "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 59 Закону України №796-12 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи з 01.05.2019 та провести відповідну виплату перерахованої пенсії.

У задоволенні позову у частині зобов`язання Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України при проведенні перерахунку пенсії врахувати збільшення середнього показника заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, на коефіцієнт індексації 1,17, який був здійснений урядом з 01.03.2019 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева