Справа № 2а/1570/3137/2011
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/3137/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Кирилюк Н.Ю.

За участю сторін:

Представників позивача: Кравець Ю.І., Красноюрченко О.Г.

Представника відповідача: Лупуленко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Аллюр`до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Аллюр»(далі ПП ВКФ «Аллюр») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси (далі ДПІ у Малиновському районі м. Одеси), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року про визначення ПП ВКФ «Аллюр`податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 14 600,00 грн. за основним платежем та 3 650,00 грн. за штрафними санкціями та податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року про визначення ПП ВКФ «Аллюр`податкового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 18 250,00 грн. за основним платежем та 4 563,00 грн. за штрафними санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 30.03.2011 року по 05.04.2011 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси проведено позапланову виїзну перевірку ПП ВКФ «Аллюр`з питань взаємовідносин із приватним підприємством «Кастакс-Юг». За результатами перевірки було складено акт № 68/23-214/21039549 від 06.04.2011року, у висновках якого відображено порушення позивачем п.п. 5.1, п.п. 5.3.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого занижено податок на прибуток у сумі 18 250,00 грн. у 3 кварталі 2009 року, а також п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого занижено податок на додану вартість у сумі 14 600,00 грн. у липні 2009 року. В обґрунтування своїх висновків ДПІ у Малиновському районі м. Одеси зазначає, що в ході перевірки встановлено, що договір ПП ВКФ «Аллюр`з ПП «Кастакс-ЮГ»№ 17-9 від 12.05.2009 року про надання маркетингових послуг відповідно до п.п. 1, 2 ст. 215, п.п. 1, 5 ст. 203, ст. 228 ЦК України є нікчемним, і в силу ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. На підставі акту перевірки № 68/23-214/21039549 від 06.04.2011року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси було прийнято: податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року про визначення ПП ВКФ «Аллюр`податкового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість у сумі: 14 600,00 грн. - основний платіж та 3 650,00 грн. - штрафні санкції, та податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року про визначення ПП ВКФ «Аллюр`податкового зобов`язання за платежем з податку на прибуток у сумі: 18 250,00 грн. - основний платіж та 4 563,00 грн. - штрафні санкції.

Позивач вважає необґрунтованими висновки, викладені у акті перевірки № 68/23-214/21039549 від 06.04.2011 року, а прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення від 12.04.2011 року № та № протиправними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому, позивачем зазначено, що договірні відносини по наданню маркетингових послуг з ПП «Кастакс-Юг`мали реальний характер та їх здійснення підтверджується первинними документами. Крім того зазначені маркетингові послуги були замовлені з ціллю покращення роботи підприємства та збільшення об`ємів продажу матеріалів для маркірувального обладнання, що є одним із основних видів діяльності ПП ВКФ «Аллюр», та використовувалися позивачем у господарській діяльності підприємства. А тому відповідач помилково вважає, що правовідносини з ПП Кастакс-Юг`здійснювалися без мети настання реальних наслідків.

Представники позивача у судовому засіданні, посилаючись на обґрунтування, викладені у позовній заяві, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов, наполягала, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства. Зазначила, що в ході проведення перевірки з питань взаємовідносин ПП ВКФ «Аллюр`із ПП «Кастакс-Юг`були отримані відомості слідчого відділу податкової міліції Державної податкової адміністрації в Одеській області про порушення кримінальної справи за фактом організації фіктивного підприємництва та ухилення від сплати податків з використанням фіктивних суб`єктів підприємницької діяльності за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 27 ч. 3 та 205 ч. 2; 27 ч. 3 та 212 ч. 3 Кримінального кодексу України. З урахуванням обставин цієї кримінальної справи та свідчень допитаного у справі директора ПП «Кастакс-Юг`Гульченко Ю.В. ДПІ у Малиновському районі м. Одеси було встановлено, що відповідно до п.п. 1, 2 ст. 215, п.п. 1, 5 ст. 203, ст. 228 ЦК України договір про надання маркетингових послуг № 17-9 від 12.05.2009 року, укладений між ПП ВКФ «Аллюр» та ПП «Кастакс-Юг» є нікчемними, і в силу ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Господарська операція з придбання маркетингових послуг у ПП «Кастакс-Юг`не мала реального товарного характеру, перевіркою встановлено відсутність факту здійснення послуг та отримання їх позивачем, що свідчить про здійснення вищезазначеного правочину без мети настання реальних наслідків. При цьому представник відповідача зазначила, що фактично перевіркою було встановлено документування операцій по регістрах бухгалтерського обліку, які стосуються лише факту перерахування грошових коштів. Таким чином, ПП ВКФ «Аллюр`в порушення п. 5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств`до складу валових витрат було віднесено кошти з придбання маркетингових послуг у ПП «Кастакс-Юг», в результаті чого було завищено валові витрати за 3 квартал 2009 року у сумі 73 000,00 грн., та як наслідок занижено податок на прибуток за 3 квартал 2009 року на суму 18 250,00 грн. та податок на додану вартість у липні 2009 року на суму 14 600,00 грн.

Судом під час офіційного з`ясування обставин у справі встановлено наступне:

ПП ВКФ «Аллюр`було зареєстровано 25.07.1996 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, код ЄДРПОУ 2103954, та знаходиться на обліку платників податків у ДПІ у Малиновському районі м. Одеси.

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами господарської діяльності ПП ВКФ «Аллюр» за КВЕД є: виробництво машин та устаткування спеціального призначення, не віднесених до інших групувань; оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням; ремонт і технічне обслуговування машин та устаткування спеціального призначення, не віднесених до інших групувань; монтаж машин та устаткування спеціального призначення, не віднесених до інших групувань; інші види оптової торгівлі; оптова торгівля хімічними продуктами (т. 2 а.с. 36).

Листом № 193/08-0010 від 06.12.2010 року до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси надійшла постанова старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу податкової міліції ДПА у Одеській області Даракчі О.Г. від 06.12.2010 року про призначення позапланової перевірки ПП ВКФ «Аллюр`з питань своєчасності та сплати до бюджету держави податків по фінансово-господарських взаємовідносинах з ПП «Кастакс-Юг»(т. 2 а.с. 17).

В постанові зазначено, що в провадженні слідчого відділу податкової міліції ДПА в Одеській області знаходиться кримінальна справа № 8, яку порушено стосовно невстановлених слідством осіб за фактом організації фіктивного підприємництва та ухилення від сплати податків з використанням фіктивних суб`єктів підприємницької діяльності. Встановлено, що одним із фіктивних суб`єктів підприємницької діяльності є ПП «Кастакс-Юг», засновником та директором якого є ОСОБА_1 Будучи допитаним по цій кримінальній справі він показав, що після реєстрації ПП «Кастакс-Юг`фінансово-господарську діяльність не здійснювало, що свідчить про безтоварність операцій між зазначеним підприємством та контрагентами-вигодонабувачами, у тому числі ПП ВКФ «Аллюр», що надавало можливість останньому безпідставно формувати податковий кредит та не сплачувати до бюджету податкові зобов`язання з ПДВ.

На виконання зазначеної постанови в період з 30.03.2011 року по 05.04.2011 року на підставі наказу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси № 550 від 30.03.2011 року та направлення на перевірку від 30.03.2011 року № 402 головним державним податковим ревізор-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ОСОБА_6 проведено виїзну позапланову перевірку ПП ВКФ «Аллюр`з питань взаємовідносин з ПП «Кастакс-Юг».

За результатами перевірки було складено акт № 68/23-214/21039549 від 06.04.2011 року, у висновках якого відображено порушення позивачем п.п. 5.1, п.п. 5.3.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого занижено податок на прибуток у сумі 18 250,00 грн. у 3 кварталі 2009 року, а також п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого занижено податок на додану вартість у сумі 14 600,00 грн. у липні 2009 року (т.2 а.с. 10-16).

В акті перевірки ДПІ у Малиновському районі м. Одеси № 2553/23-6/32431388 від 08.06.2011 року зазначено, що за результатами господарських взаємовідносин ПП ВКФ «Аллюр» з ПП «Кастакс-Юг`по договору про надання маркетингових послуг № 17-9 від 12.05.2009 року, ПП «Кастакс-Юг`було виписано відповідну податкову накладну від 23.07.2009 року на загальну суму 87 600, 00 грн., у тому числі вартість наданих послуг -73 000,00 грн. та ПДВ -14 600,00 грн. На підставі зазначеної податкової накладної ПП ВКФ «Аллюр`до складу валових витрат за 3 квартал 2009 року було віднесено витрати з придбання маркетингових послуг у ПП «Кастакс-Юг`на суму 73 000,00 грн. та включено до податкової декларації з ПДВ за липень 2009 року суму податку на додану вартість у розмірі 14 600 грн. Разом з тим, при перевірці не встановлено використання вказаних маркетингових послуг у власній господарській підприємства, а валові витрати з придбання зазначених послуг не підтверджені з огляду на перерахування підприємством коштів, зумовлених договором, без мети реального настання правових наслідків, з метою ухилення від оподаткування та проведення діяльності, яку неможливо визнати господарською. Це призвело до штучного завищення валових витрат та податкового кредиту, до заниження об`єкту оподаткування, несплати податків. Отже, зазначений договір з надання маркетингових послуг відповідно до п.п. 1, 2 ст. 215, п.п. 1, 5 ст. 203, ст. 228 ЦК України угоди є нікчемним, і в силу ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, відповідачем прийняті: 1) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року про визначення ПП ВКФ «Аллюр`податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 14 600,00 грн. за основним платежем та 3 650,00 грн. за штрафними санкціями; 2) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року про визначення ПП ВКФ «Аллюр`податкового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 18 250,00 грн. за основним платежем та 4 563,00 грн. за штрафними санкціями (т. 1 а.с. 15, 16).

Ці обставини були також підтверджені в судовому засіданні свідком ОСОБА_6 -головним державним податковим ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Малиновському районі м.Одеси, яка безпосередньо проводила перевірку ПП ВКФ «Аллюр».

Судом також встановлено, що 12.05.2009 року між ПП ВКФ «Аллюр»(замовник) та ПП «Кастакс-Юг»(виконавець) був укладений договір про надання маркетингових послуг №17-9, за яким виконавець зобов`язувався надати замовнику послуги по маркетинговому дослідженню ринку виробників та продавців матеріалів для маркірувального обладнання, а саме: фарбуючих роликів, фольги для гарячого тиснення та термотрансферної стрічки, а замовник зобов`язувався оплатити зазначені послуги (т.1 а.с. 17-18).

Відповідно п.п.3.5 п. 3 цього договору виконавець на основі отриманої в ході дослідження інформації не пізніше серпня 2009 року складає та передає замовнику інформаційний звіт про результати маркетингового дослідження, який повинен вміщати: данні, отримані виконавцем в ході дослідження та висновки, основані на отриманих в результаті дослідження даних.

23.07.2009 року ПП «Кастакс-Юг`та ПП ВКФ «Аллюр`складено акт виконаних робіт по договору про надання маркетингових послуг № 17-9 від 12.05.2009 року, в якому зазначено, що ПП «Кастакс-Юг» виконав всі роботи по зазначеному договору в повному обсязі. Вартість робіт склала 87 600,00 грн., включаючи суму податку на додану вартість у розмірі 14 600,00 грн. (т. 1, а.с. 20).

ПП «Кастакс-Юг`було виписано ПП ВКФ «Аллюр`рахунок № 2307/25 від 23.07.2009 року на загальну суму 87 600,00 грн., у т.ч. ПДВ -14 600,00 грн. (т.1 а.с. 19), кошти по якому були сплачені позивачем за платіжним дорученням № 204 від 27.07.2009 року (т. 2 а.с. 34).

23.07.2009 року ПП «Кастакс-Юг`видало на ім`я позивача відповідну податкову накладну № 23/07 від на загальну суму 87 600,00 грн., у т.ч. ПДВ -14 600,00 грн. (т. 1 а.с. 21).

За наслідками виконання зазначеного договору ПП ВКФ «Аллюр`включило до податкового кредиту згідно декларації з податку на додану вартість за липень 2009 року суму ПДВ у розмірі 14 600,00 грн. та до податкової декларації з податку на прибуток за 3 квартал 2009 року суму валових витрат з придбання маркетингових послуг у розмірі 73 000,00 грн. (т. 2 а.с. 22-28; 59-60).

Заслухавши представників позивача та представника відповідача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПП ВКФ «Аллюр`не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, що виникають у зв`язку з формуванням платником валових витрат, податку на прибуток і податку на додану вартість, та податкового кредиту, регулюються ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств`від 28.12.1994 року № 334/94-ВР (далі Закон України № 334/94-ВР) та ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР від 03.04.1997 року (далі Закон України №168/97-ВР).

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Пунктом 1.32 ст. 1 цього Закону передбачено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності у податкових правовідносинах є її направленість на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальних формах.

Згідно п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств`до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно п. 5.11 ст. 5 цього Закону установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Законом України «Про податок на додану вартість`регулюється порядок обчислення та сплати цього податку, у тому числі питання формування податкового кредиту, дати його виникнення та умов нарахування.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 цього Закону податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України № 168-97/ВР, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п. 7.4.4 ст.7 Закону України № 168-97/ВР від 03.04.1997 року, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Враховуючи зміст наведених правових норм Законів України № 334/94-ВР та №168/97-ВР, порушення яких було зазначено ДПІ у Малиновському районі м. Одеси в акті перевірки та послугувало підставою винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судом під час розгляду адміністративної справи з`ясовувались обставини, які б свідчили про зв`язок витрат позивача з придбання маркетингових послуг та віднесення сплаченого у ціні придбаних послуг ПДВ до складу податкового кредиту, з веденням господарської діяльності ПП ВКФ «Аллюр».

Як зазначено контролюючим органом в акті перевірки ПП ВКФ «Аллюр`в порушення п. 5.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств`віднесено до складу валових витрат витрати з придбання маркетингових послуг у ПП «Кастакс-Юг`на суму 73 000,00 грн., які не підтверджені відповідними документами, із змісту акту здачі-приймання виконаних робіт від 23.07.2009 року не має можливості встановити, які саме маркетингові послуги були надані, у зв`язку з чим не має можливості встановити їх зв`язок з господарською діяльністю підприємства.

Крім того, ПП ВКФ «Аллюр`в порушення п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість`включило до податкової декларації з ПДВ за липень 2009 року, на підставі податкової накладної від 23.07.2009 року, одержаної від ПП «Кастакс-Юг`ПДВ суму податкового кредиту у розмірі 14 600 грн. з придбання маркетингових послуг, але при перевірці не встановлено використання вказаних послуг у власній господарській діяльності підприємства.

Представник позивача - директор ПП ВКФ «Аллюр`ОСОБА_4 - пояснив у судовому засіданні, що метою маркетингового дослідження, яке ним було замовлено у ПП «Кастакс-Юг`було виявлення виробників матеріалів для маркувального обладнання для придбання якісної продукції по вигідним цінам з ціллю збільшення об`ємів продажу матеріалів, що є одним із основних видів діяльності підприємства.

На підтвердження існування договірних відносин та фактичності господарської операції з ПП «Кастакс-Юг`позивач надав до суду: договір № 17-9 від 12.05.2009 року про надання маркетингових послуг, акт здачі-приймання виконаних робіт від 23.07.2009 року, рахунок № 2307/25 від 23.07.2009 року, платіжне доручення № 204 від 27.07.2009 року, податкову накладну № 23/07 від 23.07.2009 року, а також звіт ПП «Кастакс-Юг`про виконану роботу по договору № 17-9 від 12.05.2009 року (т.1, а.с. 73-229).

При дослідженні в судовому засіданні зазначеного документу встановлено, що він являє собою лише набір роздрукованих з електронної мережі Інтернет різноманітних документів з інформацію про технічні характеристики комплектуючих матеріалів маркірувального обладнання, виробників та поставщиків товару з вказівкою про асортимент їх продукції, їх місцезнаходження та контактні телефони. Звіт не має жодних реквізитів ПП «Кастакс-Юг», інформації про його зміст та виконавця. Звіт ніким не підписаний, у ньому відсутня інформація про час проведення маркетингового дослідження та дату виготовлення звіту, що в свою чергу викликає у суду обґрунтований сумнів щодо виготовлення цього звіту працівниками виконавця за договором № 17-9 від 12.05.2009 року про надання маркетингових послуг.

Наполягаючи на достовірності зазначеного звіту, представник позивача ОСОБА_4 стверджував про достовірність його відомостей, які були перевірені ним через електронну мережу Інтернет. Разом з тим, з огляду на загальну доступність цієї інформації та, відповідно, спроможність підприємства самостійно її отримати, представник позивача не обґрунтував доцільності замовлення цього маркетингового дослідження вартістю 87 600,00 грн. у його контрагента. Крім того позивачем до суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що у ПП «Кастакс-Юг`наявні можливості для проведення маркетингового дослідження з цих питань.

Крім того, акт здачі-приймання виконаних робіт від 23.07.2009 року по договору про надання маркетингових послуг № 17-9 від 12.05.2009 року не містить у собі відомостей щодо передачі від ПП«Кастакс-Юг`позивачу саме звіту про виконання маркетингового дослідження, переліку робіт, які були виконані за умовами цього договору.

З огляду на вищезазначене суд погоджується з твердженням представника відповідача щодо непідтвердження наданими позивачем документами виконання робіт по договору №17-9 від 12.05.2009 року та, відповідно, непідтвердження факту надання ПП «Кастакс-Юг`маркетингових послуг ПП ВКФ «Аллюр`на суму 87 600, 00 грн., включаючи суму податку на додану вартість у розмірі 14 600,00 грн.

На підтвердження використання маркетингових послуг, отриманих від ПП «Кастакс-Юг», у власній господарській діяльності позивачем були надані договори постачання та видаткові накладні по підприємствах: ЗАТ «Крафт Фудз Україна», ДП «Кондитерська корпорація «Рошен», ЗАТ «ВО «Конті», ДП «Голден Фудс», згідно яких ПП ВКФ «Аллюр`постачало зазначеним контрагентам маркірувального обладнання (т. 1 а.с. 25-61). При дослідженні цих документів не можливо прослідкувати будь-якого зв`язку з отриманими від ПП «Кастакс-Юг`маркетинговими послугами з умовами зазначених договорів. Доказів господарських відносин з виробниками та постачальниками матеріалів маркірувального обладнання, про яких йдеться мова у наданому позивачем маркетинговому дослідженні, а також інших доказів використання результатів цього дослідження у господарській діяльності підприємства директором ПП ВКФ «Аллюр`до суду надано не було.

Таким чином доказів, які б свідчили про те, що виконавець у процесі надання послуг на загальну суму 87 600, 00 грн., в тому числі ПДВ -14 600,00 грн. проводив певну роботу і одержав результати, які замовник може використати в діяльності, що приносить дохід, що є необхідною ознакою валових витрат згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України № 334/94-ВР та належною підставою для віднесення сум податку, сплаченого у ціні придбаних послуг, до складу податкового кредиту підприємства згідно з п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України №168/97-ВР, до суду не надано, а тому суд вважає, що представниками позивача не було доведено зв`язку витрат ПП ВКФ «Аллюр`з придбання маркетингових послуг, у тому числі сплати сум ПДВ, з веденням його господарської діяльності.

Висновок суду узгоджується з відомостями дослідженого під час судового розгляду справи протоколу допиту директора ПП «Кастакс- Юг`ОСОБА_1 від 27.08.2010 року, з якого вбачається що він з моменту реєстрації підприємства фінасово-господарською діяльністю не займався та всю бухгалтерську та податкову звітність підписував на прохання сторонніх осіб, а також поясненнями директора ПП ВКФ «Аллюр`стосовно обставин укладання та підписання ним договору № 17-9 від 12.05.2009 року з посередником від ПП «Кастакс-Юг», особа якого йому не відома.

За таких обставин, суд вважає, що висновок відповідача про завищення позивачем валових витрат у 3 кварталі 2009 року на суму 73 000,00 грн., і, як наслідок цього, заниження податку на прибуток у сумі 18 250,00 грн. та завищення податкового кредиту з ПДВ в розмірі 14 600, 00 грн., сплаченого у складі наданих послуг у липні 2009 року, є правомірним та обґрунтованим.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками ДПІ у Малиновському районі м.Одеси щодо нікчемності правочину з надання маркетингових послуг між ПП ВКФ «Аллюр`та ПП «Кастакс-Юг`згідно п.п. 1,2 ст. 215, п.п. 1, 5 ст. 203, ст. 228 Цивільного кодексу України.

Суд вважає такий висновок ДПІ у Малиновському районі м. Одеси таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, з наступних підстав.

Частинами 1 та 5 ст. 203 Цивільного Кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Цивільний кодекс України містить загальні правила про недійсні правочини -це правочини, які не створюють тих наслідків, на які вони направлені (ч.1 ст.216 ЦКУ), при цьому поділяє їх на два види: нікчемні (ч.2 ст.215 ЦКУ) та оспорювані (ч.3 ст. 215 ЦКУ), принципова відмінність між якими полягає в тому, що нікчемний правочин є недійсним в силу закону, а оспорюваний стає недійсним внаслідок прийняття судового рішення, яке має зворотну силу у часі, що передбачено ст. 236 ЦК України.

Господарський кодекс України зазначеного поділу не передбачає, а фактично розглядає як оспорювані всі ті зобов`язання, які виникають з правочинів, які за приписами Цивільного кодексу України є нікчемними.

Так, відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї зі сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності: правочини спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження, об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна: правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Така правова позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, про що йдеться в акті, визначається законом як фіктивний (ст. 234 ЦК України). Фіктивні правочини не віднесено законом до нікчемних, їх недійсність визнається тільки судом.

Крім того в силу приписів ст. ст. 10, 20 ПК України відповідачу, відповідно до покладених на нього функцій та повноважень, не надано право щодо встановлення в актах перевірок нікчемності правочинів, укладених чи неукладених суб`єктами господарювання при перевірці їх господарської діяльності.

Таким чином відповідач, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, помилково встановив під час перевірки порушення позивачем вимог ст.ст. 203, 215, 216, 228 ЦК України щодо нікчемності правочину - договору про надання маркетингових послуг №17-9 від 12.05.2009 року між ПП ВКФ «Аллюр»(замовник) та ПП «Кастакс-Юг»(виконавець), правомірно та обґрунтовано встановив порушення з боку позивача вимог п.п. 5.1, п.п. 5.3.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств`та п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість`під час виконання його умов.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач у судовому засіданні довів правомірність та обґрунтованості податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року про визначення ПП ВКФ «Аллюр`податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 14600,00 грн. за основним платежем та 3650,00 грн. за штрафними санкціями, та податкового повідомлення-рішення № від 12.04.2011 року про визначення ПП ВКФ «Аллюр`податкового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 18250,00 грн. за основним платежем та 4563,00 грн. за штрафними санкціями, у зв`язку з чим адміністративний позов ПП ВКФ «Аллюр`задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Аллюр» до державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень - відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на постанову, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 31 жовтня 2011 року.

Суддядпис/ Білостоцький О.В.

31 жовтня 2011 року