Справа № 160/3432/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2019 року Справа № 160/3432/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, -
У квітні 2019 року ТОВ "АТБ-маркет" звернулося до суду із позовною заявою до Одеської митниці ДФС, в якій просило суд:
Позовні вимоги вмотивовані тим, що приймаючи спірне рішення, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної позивачем за ціною контракту митної вартості товару, а також необґрунтовано застосував резервний метод її визначення у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору.
Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в обґрунтування яких митний орган зазначив, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № UA500060/2019/000572 від 10.01.2019 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, а саме не подано виписки з бухгалтерських документів, висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. У рішенні про коригування митної вартості №UA500060/2019/000002/2 від 11.01.2019 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номеру митної декларації № UA 500020/2018/014540 від 27.12.2018.
22.03.2019 до Одеської митниці ДФС надійшла заява ТОВ "АТБ-маркет" № М-2019-1398 від 20.03.2019 про скасування рішення про коригування митної вартості № UA 500060/2019/000002/2 від 11.01.2019, до якої були надані додаткові документи для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів: банківські платіжні документи, виписка з бухгалтерської документації, платіжне доручення, висновок про вартісні характеристики товарів, копія митної декларації країни відправлення. За результатами вищевказаної заяви ТОВ "АТБ-Маркет" встановлено, що не надано переклад українською мовою копії митної декларації країни відправлення.
Ухвалою суду від 22.04.2019 року позовну заяву ТОВ "АТБ-маркет" було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду уточненої позовної заяви з копіями відповідно до кількості учасників справи із зазначенням відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.
На виконання вимог означеної ухвали суду, 07.05.2019 року ТОВ "АТБ-маркет" до канцелярії суду подано клопотання та позовна заява.
Оскільки, в період з 06.05.2019 року по 08.05.2019 року та в період з 10.05.2019 року по 11.05.2019 року судді Пруднику С.В. надані дні відпочинку за раніше відпрацьовані дні, та також в період з 13.05.2019 року по 17.05.2019 року суддя перебував на лікарняному, ухвалою суду від 23.05.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 03.07.2019 року відмовлено у задоволенні заяви Одеської митниці Державної фіскальної служби про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у даній справі.
У судове засідання 11.09.2019 року сторони не прибули.
Від представника позивача до суду подано заяву щодо розгляду справи за відсутності останнього.
За викладених обставин, враховуючи те, що в судове засідання не прибули всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 16.06.2014 р. між позивачем, ТОВ "АТБ-маркет" (Покупець) та NINGBO HOME-DOLLAR IMP. & EXP.CORP (Нінгбо, Китай) (Продавець) укладено контракт № 2737-HD/CN від 16.06.2014 року.
Відповідно до п. 2.2. Контракту № 2737-HD/CN ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB - Нінгбо, Китай (у відповідності до «Інкотермс - 2000»), якщо інше не обумовлено у специфікаціях, і включає в себе вартість завантаження товару у Постачальника, вартість навантаження Товару у Постачальника, вартість пакування та маркування.
Отже, умовами Контракту № № 2737-HD/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за Товар, при визначенні митної вартості Товару.
- декларація митної вартості №UA500060/2019/000572 від 10.01.2019;
- зовнішньоекономічний контракт № 2737-HD/CN від 16.06.2014;
- специфікації № 314 від 06.11.2018 до вищевказаного контракту;
- рахунок-фактура (інвойс) № 18HDL1087TTF06 від 06.11.2018;
Листом від 11.01.2019 за № 110/3 ТОВ "АТБ-маркет" надало на означене повідомлення Одеської митниці ДФС пояснення щодо зауважень, які виникли у відповідача до поданих документів, а також:
- прайс-лист виробника товару б/н від 23.10.2018 p.;
- комерційну пропозицію б/н від 25.10.2018 p.;
- Сертифікат якості товару б/н від 06.11.2018 року.
Також, позивач у вказаному листі повідомив митному органу про те, що, виписку з бухгалтерської документації надати було неможливо з об`єктивних причин, а саме: згідно умов Специфікації № 314 від 06.11.2018 р. оплата здійснюється на протязі 5 банківських днів з дати митного оформлення товару. Товар не був оприбуткований, оскільки його митне оформлення не відбулось. Отже, зміни у бухгалтерському обліку позивача не відбулись.
Як пояснив позивач під час розгляду справи, в результаті вказаного коригування сума переплати митних платежів склала 163683,71 грн.
Листом від 28.03.2019 року за № 2628/10/15-70-61-06-10 Одеська митниця ДФС повідомила відповідачу про те, що до митниці не надано переклад митної декларації країни відправлення українською мовою, а отже митний орган не має підстав у визнання заявленої декларантом митної вартості товару та скасування рішення про коригування митної вартості від 11.01.2019 № UA500060/2019/000002/2.
Не погодившись з прийнятими рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ТОВ "АТБ-маркет" оскаржило їх до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
Як визначено у частині третій статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Судом встановлено, що в рішенні від 11.01.2019 р. № UА500060/2019/000002/2 відповідачем зазначені підстави, у зв`язку з якими відповідачем відмовлено у митному оформленні Товару за заявленою декларантом митною вартістю та проведено коригування митної вартості Товару. Проте, жодна із вказаних у рішенні від 11.01.2019 р. № UА500060/2019/000002/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості, що підтверджується нижченаведеним, а саме:
- відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутня будь яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.
При цьому, судом встановлено, що поставка Товару здійснювалася на підставі Контракту на поставку продукції від 16.06.2014 p. № 2737-HD/CN, укладеного між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець) та NINGBO HOME-DOLLAR IMP.&ЕХР.CORP (Постачальник).
Відповідно до п. 2.2. Контракту № 2737-HD/CN ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB - Нінгбо, Китай (у відповідності до «Інкотермс - 2000»), якщо інше не обумовлено у специфікаціях, і включає в себе вартість завантаження товару у Постачальника, вартість навантаження Товару у Постачальника, вартість пакування та маркування.
Отже, умовами Контракту № № 2737-HD/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за Товар, при визначенні митної вартості Товару.
Таким чином, доводи відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним. У даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року справа №815/4132/17.
Судом встановлено, що розділом 9. «Терміни» Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» в редакції 2000 р. передбачено, що існують тільки два терміни, пов`язані із страхуванням, як-от терміни CIF і СІР. Відповідно до них продавець зобов`язаний забезпечити страхування на користь покупця. В інших випадках сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.
Термінами CIF і СІР дійсно передбачено обов`язок продавця за власний рахунок застрахувати вантаж у відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття. Мінімальне страхування повинне покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10 відсотків (тобто 110 %) і бути обумовленим у валюті договору купівлі-продажу.
Проте, специфікацією № 314 від 06.11.2018 р. до Контракту № 2737-HD/CN передбачено, що Товар має бути поставлений на умовах поставки FOB-Нингбо/FOB-Ningbo.
Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. «Договори перевезення та страхування» терміну поставки FOB як у Продавця та і Покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування.
Отже, при поставці товару на умовах FOB сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.
З урахуванням викладеного, ТОВ "АТБ-маркет" за Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 р. № 40-0197-18-0011, укладеним з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», здійснило добровільне страхування Товару.
Згідно з п. 1.9 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 р. № 40-0197-18-0011 страховий тариф складає 0,034% від страхової суми.
19.11.2018 р. Сторонами підписано страховий сертифікат страхування окремого перевезення вантажу № 40-0197-18-0011/2565, яким передбачено, що Товар за інвойсом 18HDL1087TTF06 від 06.11.2018 р, вантажовідправник NINGBO HOME-DOLLAR IMP.&EXP.CORP, страхова вартість вантажу 266 341,13 грн. застраховано. Страхова сума складає 266 341,13 грн., страховий тариф % - 0,034, страховий платіж 90,56 грн.
Таким чином, витрати позивача на страхування у розмірі 90,56 грн. підтверджуються Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 р. № 40-0197-18-0011, страховим сертифікатом № 40-0197-18-0011/2565 від 19.11.2018 р. Ці документи були надані позивачем відповідачу під час митного оформлення Товару. Також слід відзначити, що закон не забороняє страхувати вантаж під час шляху його слідування.
При цьому, суд приймає до уваги і те, що визначення суми страхових витрат у вказаному договорі у гривнях, здійснено з урахуванням вимог ст. 19 Закону України "Про страхування", оскільки Позивач є резидентом України та договір страхування укладений в Україні.
Таким чином, доводи відповідача про те, що невідповідність страхової суми мінімального страхування, яке повинно покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10% та невідповідність валюти страхової суми валюті зовнішньоекономічного договору виключати можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення вартості страхування як складової частини заявленої митної вартості не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним.
Відповідач також зазначив, що у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення зазначені умови поставки - FOB. Проте, не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, суд зазначає, що в митній декларації країни відправлення не передбачена графа, в якій зазначався б географічний пункт переходу відповідальності. До того ж невідомо, яким чином подібна інформація впливає на визначення числових значень, при наявності всіх тих документів, які передбачені МК України і, які декларант надав відповідачу для митного оформлення товару.
Щодо доводів митного органу про невідповідність страхового поліса вимогам Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Специфікацією № 314 від 06.11.2018 до Контракту № 2737-HD/CN погоджено продаж товару на умовах поставки FOB-Ningbo.
Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. "Договори перевезення та страхування" терміну поставки FOB як у Продавця та і Покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування. Відтак, при поставці товару на умовах FOB сторони самостійно вирішують, чи бажають вони застрахувати товар та в якій мірі.
Отже, ТОВ "АТБ-маркет" до митного органу надані документи на підтвердження здійснення страхування.
Таким чином, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей.
Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як містили розбіжності, судом до уваги не приймаються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.
З огляду на вказане, суд вважає, що підстави, у зв`язку з наявністю яких відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11.01.2019 р. № UА500060/2019/000002/2, не свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів від 11.01.2019 р. № UА500060/2019/000002/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 4376,26 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 841791 від 12.04.2019 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 4376,26 грн. підлягає стягненню з Одеської митниці Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації- задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник