Справа № 200/1582/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року справа №200/1582/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В. Сіваченка І.В., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника позивача адвоката Курільчука І.Г., представника відповідача Сенникова А.А., діючого за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНДС-ТРЕЙД» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 200/1582/19-а (головуючий суддя І інстанції Зеленов А.С., складене у повному обсязі 25 квітня 2019 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНДС-ТРЕЙД» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 січня 2019 року № , №,-

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕНДС-ТРЕЙД» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про:

- визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 січня 2019 року № щодо застосування штрафу на загальну суму 67 660,75 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН;

- визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 січня 2017 року № щодо застосування штрафу на загальну суму 449 024,12 грн. (а.с. 4-14 т.1).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 82-85 т. 3).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕНДС-ТРЕЙД» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просило скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що позивач вважає невірним тлумачення посадовими особами ДФС положень ст.120-1 ПК України, якою, зокрема, визначено види податкових накладних, несвоєчасність реєстрації яких не створює підстави для застосування штрафних санкцій.

Зазначає, що до платника податку не застосовуються штрафні санкції, які передбачені п.п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, у випадку порушення строків реєстрації трьох окремих видів податкових накладних: що не надаються отримувачу (покупцю); складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування.

Апелянт вважає, що норми податкового законодавства, зокрема, Податкового кодексу України, не відносять податкову накладну, складену на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою до податкових накладних, що не надаються отримувачу( покупцю) .

Вважає, що судом не застосований принцип презумпції правомірності рішень платника податку відповідно якого, якщо норми закону або іншого нормативно - правового акту, виданого на підставі закону, або норми інших законів припускають неоднозначного трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так ї контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Контрагенти позивача не зазнали шкоди через несвоєчасне включення сум ПДВ до податкового кредиту. До того ж ТОВ «ВЕНДС-ТРЕЙД» за результатами господарської діяльності за період складання податкових накладних: січень 2017, березень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017року, жовтень 2017 року, листопад 2017 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року у повному обсязі виконало свої зобов`язання перед бюджетом: визначене у податкових накладних за операціями з не платниками ПДВ, включене до декларацій з ПДВ позивача за відповідний період та сплачене у повному обсязі (а.с. 89-97 т.3).

Представник позивача в судовому засідання надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив,що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕНДС-ТРЕЙД зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 05419643, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, роздрукованого з офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України, перебуває на податковому обліку у Мар`їнському управлінні Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

21 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних з податку на додану вартість ТОВ ВЕНДС-Трейд за період складання січень 2017 року, березень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року, листопад 2017 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, за результатами якої був складений Акт № 1000/05-99-49-03/39146107.

Актом від 21 грудня 2018 року №1000/05-99-49-03/39146107 встановлено порушення позивачем термінів, визначених ст. 201 Податкового кодексу України, щодо реєстрації податкових накладних, складених у січні 2017 року, березні 2017 року, липні-грудні 2017 року, січні-липні 2018 року на загальну суму ПДВ 1897857,36 грн. (а.с. 21-23 т. 1).

За результатами висновків акту перевірки ГУ ДФС у Донецькій області 10 січня 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № щодо застосування штрафу на загальну суму 67660,75 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН;

- № щодо застосування штрафу на загальну суму 449024,12 грн. а саме: у розмірі 10% на суму 58299,72 грн.; у розмірі 20% на суму 95588,46 грн., у розмірі 30% на суму 22267,96 грн., у розмірі 40% на суму 272867,98 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН (а.с.24,26-27 т. 1).

Позивач, не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог у повному обсязі, зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно із положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Таким чином, зміст цієї норми передбачає обов`язок реєстрації податкових накладних та розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк визначений Податковим кодексом України.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Надаючи правого значення встановлених обставин, з урахуванням правових позицій, яка висловлена Верховним Судом в частині обов`язку продавця здійснювати реєстрацію податкових накладних, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Верховний Суд розглядаючи подібні правовідносин в постанові від 20.03.2018, справа №826/1413/13-а (провадження №К/9901/1387/18) та від 04.09.2018, справа № 816/1488/17 (провадження № К/9901/152/17) зазначив наступне.

За положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відтак, однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною.

Отже є беззаперечним той факт, що на платника податків, який в межах даної справи є позивачем, покладено обов`язок здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується самим Товариством, та не ставиться під сумнів судами під час розгляду даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачем допущено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, що не видаються контрагенту, оскільки останній не є платником податку на додану вартість. Всі податкові накладні, що були зареєстровані в ЄРПН з порушенням строків, оподатковуються за звичайною податковою ставкою (а.с.33-249 т. 1, а.с.1-50 т. 2).

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.

Суд звертає увагу, що винятком є виключно порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до пункту 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України №1307 від 31 грудня 2015 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 року за №137/28267 (далі Порядок №1307), при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини, зокрема, «02» - складена на постачання неплатнику податків, «08» - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; «09» - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Згідно з положеннями Порядку № 1307, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Отже зазначення відповідного коду ставки щодо товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою відображаються у відповідній графі податкової накладної, що спростовує доводи апелянта щодо невизначеності цих питань в законодавчих актах.

У справі, що розглядається, судом першої та апеляційної інстанції встановлено , що всі податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), містять , у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" помітку "X" та зазначено тип причини «02» - складена на постачання неплатнику податків.

Отже, положеннями Порядку №1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю, зокрема , складених на постачання неплатнику податків.

Таким чином, порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, податкові накладні видані ТОВ «ВЕНДС-ТРЕЙД» не відповідають вимогам п.120-1.1 ст.120-1 ПК України необхідним для звільнення від відповідальності за порушення строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Наведена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17 та від 07 лютого 2019 року у справі № 808/3250/17.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання апелянта на положення підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України , оскільки презумпція правомірності рішень платника податку застосовується у разі, якщо норми закону або іншого нормативно - правового акту, виданого на підставі закону, або норми інших законів припускають неоднозначного трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, оскільки законом віднесено до звільнення від оподаткування і операції які оподатковуються за нульовою ставкою та закон та нормативно - правові акти не припускають різне тлумачення закону. .

Суд апеляційної інстанції вважає незмістовними посилання позивача/ апелянта на ту обставину, що всі роботи за договорами підряду, за якими було виписано податкові накладні, зареєстровані з порушенням строків, проводились на території АТО, на об`єктах соціальної інфраструктури, оскільки, ні Податковим кодексом України, ні будь-якими іншими законодавчими актами не передбачено даних підстав для звільнення від такої відповідальності.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо правомірності спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНДС-ТРЕЙД» - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 200/1582/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 02 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко