Справа № 640/13749/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

11 вересня 2019 року м. Київ № 640/13749/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши клопотання представника приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі №640/13749/19

за позовом приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт»

до Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України,

Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України»

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Державна служба геології та надр України,

приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот»

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (надалі - позивач), адреса: 04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 70 до Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України (надалі - відповідач 1), адреса: 01133, місто Київ, вулиця Кутузова, будинок 18/7, к. 816, Державного науково-виробниче підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (надалі - відповідач 2), адреса: 03057, місто Київ, вулиця Антона Цедіка, будинок 16, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна служба геології та надр України (надалі - третя особа 1), адреса: 03057, місто Київ, вулиця Антона Цедіка, будинок 16, приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (надалі - третя особа 2), адреса: 04071, місто Київ, вулиця Електриків, будинок 8, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної комісії України по запасах корисних копалин, прийняте у формі протоколу від 10 лютого 2010 року №1914 з моменту прийняття цього рішення, а саме з 10 лютого 2010 року;

- зобов`язати Державне науково-виробниче підприємство «Державний інформаційний геологічний фонд України» виключити з державного балансу інформацію про балансові запаси піску Козинського родовища (об`єкт надрокористування: ділянка Козинська; корисні копалини: пісок; адміністративна область: Київська; адміністративний район: Обухівський; прив`язка на місцевості: північно-східна частина акваторії Канівського водосховища біля села Українка) (протокол від 10 лютого 2010 року №1914).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

06 вересня 2019 року представником приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В обгрунтування клопотання представник третьої особи 2 зазначив, що предметом спору є оскарження рішення відповідача 1 щодо затвердження балансових запасів піску Козинського родовища, яке оформлене у формі протоколу від 10 лютого 2010 року №1914 та зобов`язання виключити з державного балансу інформацію про балансові запаси піску Козинського родовища.

Тобто, як зазначив представник третьої особи 2, спір стосується затвердження на державному рівні запасів копалини - піску, а на підставі затверджених державних запасів піску Козинського родовища здійснюється визначення вартості запасу корисної копалини, видобуток якої безпосередньо вплине на наповнення як місцевого, так і загальнодержавного бюджету в Україні.

Як вказує представник третьої особи 2, для повного та всебічного з`ясування обставин справи необхідно зібрати великий об`єм доказів для спростування тверджень позивача, на що необхідний час.

Також, представник третьої особи 2 послався на те, що учасникам справи необхідно подати до суду докази, які слугували підставою для прийняття відповідачами рішення у 2010 році, що є досить складно на даний час, оскільки більша їх частина знаходиться в архівах та для їх збирання необхідний час.

Розглянувши зазначене клопотання представника третьої особи 2, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України та в частині 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, до таких справ відносяться справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предмет спору у вказаній адміністративній справі не підпадає під вичерпний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, а подання до суду доказів, якими обгрунтовуються заперечення проти позовних вимог, та які на теперішній час зберігаються в архівах не є належним чином вмотивованою та обгрунтованою підставою, яка дозволяє суду дійти висновку про неможливість розгляду даної адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Тому, твердження представника третьої особи 2 в частині того, що справа має істотне значення для позивача та становить значний суспільний інтерес з підстав, зазначених у клопотанні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

При цьому, суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

За таких підстав, на цій стадії судового розгляду, а також враховуючи, що представником третьої особи 2 не наведено переконливих доводів, з яких вбачалась би необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а доводи, на які останній послався у своєму клопотанні є такими, що не доводять суду необхідності розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника третьої особи 2 та призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. В разі, якщо в подальшому, під час розгляду справи, суд дійде висновку про необхідність витребування доказів, заслуховування пояснень сторін, тощо, судом будуть вчинені необхідні дії для всебічного, повного та об`єктивного розгляду, в т.ч. з урахуванням можливості з власної ініціативи призначити судове засідання або перейти до розгляду в порядку загального провадження.

Керуючись статтями 241 - 243, 248, 257, 258, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представник приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова