Справа № 320/4739/19
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 вересня 2019 року м. Київ № 320/4739/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Славутицької міської ради Київської області про визнання протиправним та часткове скасування рішення,

в с т а н о в и в:

30.08.2019 р., до Київського окружного адміністративного суду звернулась голова Славутицького міського суду Київської області про визнання протиправним та скасування п.2 рішення Славутицької міської ради Київської області від 24.07.2019 р. №1461/III "Про резонансні події в м. Славутичі ".

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, поміж іншого, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як слідує із змісту позовної заяви, голова Славутицького міського суду Київської області ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати п.2 рішення відповідача, яким їй висловили недовіру у зв`язку з численними скаргами жителів на безпідставне затягування кримінального процесу та прийняттям необгрунтованого рішення про можливість внесення застави за підозрюваного ОСОБА_2 у справі про вбивство ОСОБА_3 в м. Славутичі та ініційовано звернення до Вищої ради правосуддя про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У загальнодоступній інформаційній мережі Інтернет наявні повідомлення, що "у неділю, ІНФОРМАЦІЯ_1, в день виборів, у Славутичі стався резонансний злочин - троє чоловіків накинулися на колишнього військового ОСОБА_3 , жорстоко його побили, а після побиття по-звірячому вбили. Один зі свідків злочину повідомив несподівані деталі в коментарі для видання "Факти". Місцевий житель розповів, що ОСОБА_3 вбили представники організованої банди, яку в місті всі бояться. "Інколи складається враження, що у них і в поліції все схоплено. Стільки разів відбувалися напади на людей просто так, по "бєспрєдєлу". Але ні самих братів, ні їхніх дружків навіть у " мавпятник " не забирали", - розповів він і додав, що члени цієї банди, пов`язані з наркотиками, закладки роблять в місті й біля них постійно крутиться молодь".

"Про ОСОБА_3 свідок розповів, що йому був 31 рік і він колишній військовий, майор. За кілька днів до трагедії похвалився, що купив квартиру в Києві. У нього була дівчина і справа йшла до весілля, але життя перервалося".

ІНФОРМАЦІЯ_3, у повідомленні ТСН під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_4" знаходиться інформація про те, що у Славутичі суд обрав запобіжний захід підозрюваному у жорстокому вбивстві колишнього військового ОСОБА_3 , призначивши тримання під вартою з можливістю вийти під заставу. Розмір застави становить 288 гривень.

Керівник поліції області ОСОБА_4 на своїй сторінці у Facebook вказав, що "Учора, 23 липня, Славутицький суд обрав запобіжний захід чоловікові, який підозрюється у навмисному вбивстві, - тримання під вартою з можливістю внесення застави у сумі 288 150 гривень", - написав він. Як зазначив ОСОБА_4, тепер, за рішенням суду, чоловік після внесення застави матиме можливість вільно пересуватись містом та впливати на свідків, а також наражати на небезпеку інших громадян.

"Зухвале вбивство сталося у публічному місці, скоєно групою осіб із хуліганських мотивів. Стаття, за якою триває слідство, п. 7 ч. 2. ст. 115 (Умисне вбивство з хуліганських мотивів) ККУ передбачає від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне", - додав правоохоронець. Окремо ОСОБА_4 висловив сподівання, що прокуратура подасть апеляцію на це "дивне" рішення. Більше: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дослідивши зміст позовної заяви та долучених до неї документів, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, з огляду на таке:

згідно із ч.1-2 ст. 6 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Територіальні громади в порядку, встановленому законом, можуть об`єднуватися в одну сільську, селищну, міську територіальну громаду, утворювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати відповідно сільського, селищного, міського голову.

Положеннями ч.1-2 ст.74 цього ж Закону встановлено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

Державою у ч.1-2 ст. 71 Закону №280/97-В, органам місцевого самоврядування забезпечені гарантії. Так, територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Водночас, прийняття політичних рішень - це технологічна реалізація політичної влади в управлінні соціальними процесами. Через конкретні політичні рішення політична влада втілює свою волю в управлінський процес (Політологічний енциклопедичний словник.- К . : Генеза, 1999.- 303 с). Політологічний енциклопедичний словник так трактує сутність політичного рішення: "Політичне рішення - політична дія інформованого суб`єкта влади для реалізації певної мети, що передбачає оптимізацію зовнішніх і внутрішніх умов функціонування даного суб`єкта і визначення перспектив його подальшого розвитку".

Варто також звернути увагу, що політична система являє собою сукупність трьох взаємодіючих підсистем: інституціональної, інформаційно-комунікативної та нормативно-регулятивної. Інституціональна підсистема складається з таких інститутів, як держава, політичні партії, групи інтересів. Інформаційно-комунікативна підсистема встановлює зв`язок між інститутами політичної системи. Нормативно-регулятивну підсистему створюють різноманітні норми, що визначають поведінку людей у політичному житті, а саме їхню участь у процесах висунення вимог, перетворення цих вимог на здійснення рішень

Новим для України політико-правовим інститутом у політичній системі, у межах якого здійснюється управління місцевими справами в низових адміністративно-територіальних одиницях через самоорганізацію місцевих жителів, за згодою і за підтримки держави, є місцеве самоврядування. Інститут місцевого самоврядування утворює досить ефективний і необхідний елемент створення досконалого механізму стримувань і противаг між законодавчою та виконавчою гілками влади.

У контексті процесів трансформації політичної системи українського суспільства, які актуалізують завдання побудови нового рівня функціонування та взаємодії між різними гілками влади, гостро постає питання про формування оновленого виду місцевого самоврядування. Доводиться констатувати, що, незважаючи на ухвалення в Україні комплексу законодавчих актів, покликаних сприяти розвитку територіальних громад і реалізації їхнього права на місцеве самоврядування, цей інститут залишається недосконалим і не реалізує всіх своїх потенційних можливостей, що ураховує суд при вирішенні справи.

Обов`язковим і первинним суб`єктом місцевого самоврядування є громада. При цьому, місцеве самоврядування є публічною інституцією, яка зберігає автономність у своїй діяльності від держави; здійснює реалізацію своїх принципів через громаду, котра делегує обраних представників до колегіального представницького органу; має відокремлене від державного та приватного майно й фінансові ресурси, якими від імені громади розпоряджаються сформовані нею органи; наділене правами запроваджувати і збирати місцеві податки, збори та платежі й справедливо використовувати їх в інтересах всієї громади; виконує лише властиві йому функції та здійснює делеговані йому державою адміністративні повноваження, в тому числі і щодо управління соціальними процесами на своїй території.

Демократія, яка запроваджена в Україні під час реформ вимагає з одного боку формального проголошення публічної влади такою, що належить виключно народу, а з іншого - безпосередньої участі народу у практичному її здійсненні, оскільки демократизація суспільної життєдіяльності означає не лише можливість періодично змінювати носіїв публічної влади, а й безпосередньо впливати на практичне вирішення державних питань.

За визначенням термінів та понять політика (від грец. ???????? - діяльність самоуправління у полісі (місті-державі), а подалі - «мистецтво управління» державою і суспільством) -діяльність з управління та керівництва суспільством на основі публічної влади.

Частиною 2 ст.43 Закону №280/97-В до повноважень районних і обласних рад віднесено розгляд і вирішення інших питань, визначених цим та іншими законами.

В той же час, п.1- 2 ч.1 ст.4 КАСУ встановлено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір є спором, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За визначенням п. 8 ч.1 ст. 4 КАСУ позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

На підставі п.19 ч.1 ст. 4 КАСУ, індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Стаття 19 КАСУ має перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. До таких справ віднесені в тому числі справи у спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень та за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Крім того, згідно із ч.4 ст.5 КАСУ суб`єкти владних повноважень мають право звернення до суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами.

Як було встановлено судом, суб`єктом звернення у даній справі є голова Славутицького міського суду Київської області ОСОБА_1 , яка одночасно є і суб`єктом владних повноважень, що висловила своє незадоволення та незгоду з рішенням Славутицької міської ради від 24.07.2019 р. №1461/III про недовіру їй як судді.

У зв`язку з чим, суд зазначає, що суб`єктний склад учасників в адміністративних правовідносинах чітко окреслений, а їх право на звернення до суду обмежено двома випадками: коли йдеться про спір між двома суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління та, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

У спорі, який виник між заявницею та органом місцевого самоврядування, по-перше, відсутні претензії з приводу перебиранння повноважень одного учасника іншим. По-друге, діяльність позивачки як судді та голови суду визначена Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів", які не наділяють суддів та/або керівника суду можливістю та правом, як органу державної влади звернення до суду, тим більше, що позивачка звертається до суду не в порядку реалізації своєї компетенції як судді.

За змістом оскаржуваного рішення, місцева громада висловила недовіру судді у зв`язку з резонансною подією, яка сталася ум. Славуті. Так, у громадському місті - кафе було скоєне жорстоке вбивство колишнього військового ОСОБА_3 . Орган досудового розслідування вимагав арешту для трьох підозрюваних. Справа набула неабиякого розголосу та викликала занепокоєння громади міста, які за повідомленням ТСН зібралися навколо будівлі суду, обурені діями винуватців зухвалим вбивством вимагали справедливого судочинства та скандували "Вбивці" на адресу підозрюваних. На місце прибули правоохоронці, аби запобігти самосуду, котрий міг початися в тому разі, якщо Феміда відпустить підозрюваних на волю", - вказувалось у повідомленні.

Отже, є очевидним та безспірним факт того, що вказана справа викликала зацікавленість та обурення суспільства в особі жителів міста Славутича, які очікували від суду справедливого, як на їх переконання, рішення.

У зв`язку з рішенням суду про надання можливості підозрюваним вийти під заставу у 200 000 грн. градус суспільного невдоволення судової владою, зокрема, та владою взагалі був таким, що потребував реакції органу місцевого самоврядування в порядку контролю за настроями та діяльністю соціуму і, ця політична функція була реалізована шляхом прийняття політичного рішення, як правильного вказала заявниця, не в порядку виконання ним владних управлінських функцій, а, як стверджує суд в порядку цілеспрямованих свідомих зусиль суб`єкта політичної діяльності.

Таким чином, рішення, яке є предметом спору має очевидно політичний характер та прийнято з метою управління соціальними процесами на території існування конкретної територіальної громади. З огляду на визначення політичної влади як здатності групи осіб контролювати поведінку громадян і суспільства, виходячи із загальнонаціональних чи загальнодержавних завдань, вказане рішення було соціально мотивованим та передбачало оптимізацію внутрішніх процесів функціонування державної влади.

При цьому, слід звернути увагу, що загальнодержавним завданням, у світлі перманентної судової реформи, є обрання суддів членами місцевих громад, тому прийняття подібних є проявом демократії правової держави.

Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у даній справі, суд виходив не тільки із суб`єктного складу спірних правовідносин та предмета спору, але ще і з сутності публічно-правових відносин, які передбачають для їх існування наявність спору між двома чи більше учасниками, в яких хоча б однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень (орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт) при здійсненні ними владних управлінських повноважень.

Позивачкою не визнається спірне рішення як факт реалізації владних функцій органу місцевого самоврядування, на це, власне спрямовані всі зусилля позову, в якому стверджується про "вихід відповідача за межі наданих повноважень", проте заявницею залишено поза увагою можливість органів місцевого самоврядування діяти і в іншій площині, - політичній.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, з урахуванням того, що даний спір не є публічно-правовим за будь-яким критерієм правової оцінки, а рішення Славутицької міської ради від 24.07.2019 р. №1461/III має виключно політичний характер та може бути предметом лише політичної відповідальності Славутицької міської ради, суд приходить до висновку, про непідсудність справи адміністративному суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАСУ, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі голови Славутицького міського суду Київської області ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Славутицької міської ради Київської області (код 26425731, м. Славутич Київської області, вул. Центральна. будинок 7) про часткове визнання протиправним та скасування рішення.

2. Роз`яснити позивачці, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.