Справа № 813/1631/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2019 року

Київ

справа №813/1631/18

адміністративне провадження №К/9901/24867/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 813/1631/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація КРТ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс ВПП ДФС) на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу ВПП ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2018.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2018 апеляційну скаргу Офісу ВПП ДФС було залишено без руху та надано строк для усунення недоліку - сплати судового збору. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2018 строк для усунення недоліків було продовжено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та продовжено на десять днів строк для усунення недоліку апеляційної скарги. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2018 у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків було відмовлено, а апеляційну скаргу - повернуто скаржникові.

Повторно апеляційну скаргу було подано 26.06.2019, яку ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом подачі до суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало те, що апеляційну скаргу подано після спливу строку встановленого для її подання і особа, яка подала апеляційну скаргу, не порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 05.07.2018 подано 26.06.2019 , тобто після спливу строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, вказану апеляційну скаргу залишено без руху, надавши термін для усунення недоліку.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції Офіс ВПП ДФС подав клопотання, в якому просив поновити строк звернення до суду з тих підстав, що протягом 2018 року, відповідно до листів Управління державної казначейської служби України у Печерському районі з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби здійснюється безспірне списання коштів та зупинено операції з бюджетними коштами за всіма рахунками, кодами програмної класифікації та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України (копії листів додаються).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд виходив з того, що Офіс ВПП ДФС не був позбавлений можливості протягом усього 2018 бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору, на підставі кошторису, а у разі його відсутності - проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому, мав право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору, оскільки оскаржує рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2018.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки Офісом ВПП ДФС вжито усі належні заходи щодо сплати судового збору, проте, у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках, у відповідача була відсутня можливість сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги вчасно. При цьому, при повторному зверненні з апеляційною скаргою судовий збір було сплачено, про про що надано платіжне доручення. Також зазначає, що відсутність коштів для сплати судового збору перешкоджає їм реалізувати свої завдання та виконувати обов`язки. Ці обставини є об`єктивними та не залежать від волі Офісу ВПП ДФС, а тому враховуючи, що вперше апеляційну скаргу було подано у межах строку на апеляційне оскарження і реалізація повторного звернення здійснена до закінчення річного терміну за наявності на те об`єктивних причин, відповідач вважає, що строк на апеляційне оскарження мав бути повновлений.

Проте, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Та обставина, що вперше апеляційну скаргу (яку було залишено без руху та повернуто з підстав несплати судового збору) було подано у строк, встановлений статтею 295 КАС України, не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Доводи скаржника, що повторна апеляційна скарга направлена в межах річного строку, передбаченого частиною другою статті 299 КАС України є безпідставними, оскільки цією нормою встановлено присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку, натомість не встановлює можливість незастосування до таких суб`єктів строку на апеляційне оскарження судових рішень, встановлених статтею 295 КАС України, який становить тридцять днів, а так само не встановлює наявність у суб`єктів владних повноважень безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

У цій справі такий строк пропущено, що не заперечується Офісом ВПП ДФС. При цьому, вдруге апеляційну скаргу подано 26.06.2019 тобто більше ніж через сім місяців після повернення первинної апеляційної скарги (09.11.2018), що свідчить про необґрунтоване зволікання з боку скаржника щодо наступного звернення до апеляційного суду з цією апеляційною скаргою у найкоротший термін

Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України, у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 133, 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 813/1631/18.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду