Справа № 807/1655/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Ващиліна Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 рокуЛьвів№ 857/5285/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Довгої О.І., Затолочного В.С.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

апелянта: Бузак ОСОБА_1 .Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 807/1655/16 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

11.11.2016 р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом ( з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог )до Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області ( далі Рахівська РДА), в якому просила:

- скасувати Розпорядження Рахівської РДА від 07.07.2016р. № 240 «Про упорядкування структури апарату районної державної адміністрації»;

- скасувати Розпорядження Рахівської РДА № 149/04-р від 11.10.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2 ».

- поновити ОСОБА_2 на посаді спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації з 12.10.2016 р. в Рахівській РДА.;

- скасувати Розпорядження Рахівської РДА від 24.10.2016р. за № 152/04-р «Про втрату чинності розпорядження райдержадміністрації від 11.10.2016р. № 149/04-р «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- стягнути з Рахівської РДА кошти по оплаті праці за виконану роботу, а саме: надбавку за вислугу років на державній службі, яка становить 36 % посадового окладу державного службовця, надбавку до посадового окладу за ранг державного службовця, надбавку до посадового окладу за ранг державного службовця згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292;

- стягнути з Рахівської РДА кошти по виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- стягнути з Рахівської РДА кошти на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що на виконання Закону України «Про державну службу» та забезпечення визначеної Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII кількості посад державної служби категорій «А» і «Б» у районній адміністрації не більше третини її штатної чисельності. 07.07.2016р. головою Рахівської РДА прийнято розпорядження «Про упорядкування структури апарату райдержадміністрації» № 240 яким, зокрема, передбачено ліквідацію посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації, тобто, посаду, яку обіймала позивач. Із вказаним розпорядженням ОСОБА_2 ознайомлена 19.07.2016 р., вручене письмове попередження про зміну істотних умов праці, пов`язаних із зміною структури апарату райдержадміністрації та запропоновано перелік усіх наявних вакантних посад у райдержадміністрації.

11.10.2016р. позивача звільнено з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України на підставі розпорядження в.о. голови Рахівської РДА від 11.10.2016 за № 149/04-р.

В подальшому, 24.10.2016 р., на підставі наданих ОСОБА_2 лікарняного листка та заяви щодо продовження відпустки на 6 календарних днів та згідно розпорядження голови Рахівської РДА за № 152/04-р «Про втрату чинності розпорядження голови райдержадміністрації 11.10.2016р. № 149/04-р «Про звільнення ОСОБА_2 » визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови райдержадміністрації щодо звільнення ОСОБА_2 Зазначені розпорядження позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню з поновленням її на роботі, стягнення на її користь коштів по оплаті праці за виконану роботу, матеріальної допомоги та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на незаконне звільнення, оскільки не відбулися зміни в організації праці та виробництва, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання райдержадміністрації. Чисельність працівників збільшилась (згідно з розпорядженням голови Рахівської РДА Закарпатської області № 240 від 07.07.2016 р. «Про упорядкування структури апарату РДА») на одну штатну одиницю в апараті та на дві штатних одиниці у структурних підрозділах (відповідно до розпорядження голови Рахівської РДА Закарпатської області від 16.06.2016 р. №221 «Про упорядкування структури РДА»). ОСОБА_2 додатково вказує, що не відмовлялася від продовження роботи на державній службі.

Апелянт просить апеляційний суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 р. скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 з 01.04.2011р. працювала на посаді спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату Рахівської РДА.

На виконання Закону України «Про державну службу» від 12.12.2015 р. № 889-VIII, листа Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях від 29.04.2016р. № № 162, 163 відповідач провів аналіз Положень про структурні підрозділи та Посадових інструкцій державних службовців Рахівської РДА Закарпатської області. ( т.3 а.с. 135-147 )

За наслідками проведеного аналізу визначено, що посадові обов`язки, передбачені посадою спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації відповідають критеріям посад, які виконують функції з обслуговування і відповідно до Закону України «Про державну службу» не віднесено до посад державної служби.

На підставі затвердженого Міжрегіональним управлінням Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях переліку посад, які виконують функції з обслуговування та розпорядження голови Рахівської РДА П.Басараба від 07.07.2016р. № 240 «Про упорядкування структури апарату районної державної адміністрації», посаду спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації - ліквідовано. (т.3 а.с.129-132 )

19.07.2016р. в.о. голови Рахівської РДА В.Турок винесено попередження № 03-12/458, яким ОСОБА_2 повідомлено про зміну істотних умов праці, пов`язану із зміною структури апарату райдержадміністрації. Позивач одночасно попереджена, що після закінчення 2-х місячного терміну, з моменту одержання даного персонального попередження, вона підлягає звільненню з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України, наданням пільг та компенсацій згідно з Законом, зокрема вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, та повідомлено про наявні вакантні посади у райдержадміністрації. У разі згоди зайняти вакантну посаду інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації запропоновано подати заяву на призначення на зазначену посаду. ( т.3 а.с. 148-150 )

Листом №03-12/552 від 09.09.2016р. Голова Рахівської РДА Басараба П. повідомив ОСОБА_2 що 19.09. 2016р. закінчується термін попередження про зміну істотних умов праці, пов`язаних із зміною структури апарату райдержадміністрації та запропоновано зайняти посаду інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації, призначення на яку здійснюється без конкурсного відбору. Також, повідомлено про наявні нові вакантні посади, призначення на які здійснюється за результатами конкурсного відбору. Із вказаним повідомленням позивач ознайомлена 09.09.2016 р., про що свідчить її особистий підпис (т.3 а. с. 152 ).

14.09.2016р. Голова Рахівської РДА Басараба П. листом №03-12/564 повідомив ОСОБА_2 про нові вакантні посади, призначення на які здійснюється за результатами конкурсного відбору ( т.3 а.с. 153).

Розпорядженням Рахівської РДА №247/05-к від 16.09.2016р. позивачу надано частину невикористаної основної щорічної відпустки з 19 по 30 вересня 2016 року включно (т.3 а.с. 178 ).

03.10.2016 р. Розпорядженням Рахівської РДА №264/05-к ОСОБА_2 надано частину невикористаної основної щорічної відпустки з 01 по 10 жовтня 2016 року ( т.3 а.с. 180)

Рішенням Профспілкового комітету Рахівської РДА, оформленим протоколом №11 від 07.10.2016 р., надано згоду на звільнення ОСОБА_2 з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації у разі її незгоди на зайняття наявної вакантної посади інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації (т.3 а.с.176).

11.10.2016р. Розпорядженням Рахівської РДА №149/04-р «Про звільнення» ОСОБА_2 звільнено з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації з 11.10.2016 р. у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України (т.3 а.с. 154).

З вказаним розпорядженням позивач ознайомилася 11.10.2016р., про що свідчить її особистий підпис.

24.10.2016 р. ОСОБА_2 подала заяву на ім`я в.о. голови райдержадміністрації ОСОБА_4 , в якій просила надати їй невикористані 6 календарних днів відпустки з 22.10.2016р. у зв`язку з перебуванням на лікарняному під час відпустки з 05.10.2016р. - 21.10.2016р. що підтверджується листком непрацездатності серії НОМЕР_1 про перебування на амбулаторному лікуванні в період з 05.10.2016 р. - 21.10.2016 р. (т.3 а.с. 160 ).

Розпорядженням Рахівської РДА від 24.10.2016р. №281/05-к «Про продовження відпустки» ОСОБА_2 продовжено відпустку на 6 календарних днів з 22.10.2016р.- 27.10.2016 р. включно ( т.3 а.с. 159 ).

24.10.2016 р. в.о. голови Рахівської РДА В.Турок виніс розпорядження №152/04-р. «Про втрату чинності розпорядження голови райдержадміністрації від 11.10.2016р. №149/04-р «Про звільнення ОСОБА_2 »«, яким визнано таким, що втратило чинність розпорядження голови райдержадміністрації 11.10.2016р. №149/04-р «Про звільнення ОСОБА_2 » та зобов`язано останню повернути кошти, виплачені для оплати вихідної допомоги у сумі 2682,46 грн. (т.3 а.с. 158 ).

Листом від 26.10.2016 р. №03-12/648 відповідач повідомив позивача про те, що її заяву про продовження відпустки задоволено та висловлено прохання з`явитись 27.10 2016р. до райдержадміністрації для ознайомлення із розпорядженням про продовження відпустки та надання трудової книжки для внесення відомостей про визнання недійсним запису про звільнення. ( т.3 а.с. 163 ).

27.10.2016 р. в.о. голови Рахівської РДА Турок В. прийняв Розпорядження №153/04-р «Про переведення ОСОБА_2 », відповідно до якого останню переведено з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації на посаду інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації з 28.10.2016р. із посадовим окладом згідно штатного розкладу (т.3 а.с. 190 ).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про скасування Розпорядження Рахівської РДА від 07.07.2016 р. №240 «Про упорядкування структури апарату районної державної адміністрації» яким ліквідовано у структурі апарату райдержадміністрації посаду спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації яку займала ОСОБА_2 . виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» Голова місцевої державної адміністрації затверджує положення та визначає структуру апарату, призначає на посади і звільняє з посад керівників та інших працівників структурних підрозділів апарату.

Із змісту ст. 64 ГК України видно, що підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Тобто, визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу.

Із аналізу п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992р. видно, що суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників).

Проте, суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. І власник чи уповноважений ним орган має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис, абстрактно розмірковуючи, хоч кілька раз на день.

Власник чи уповноважений ним орган на свій розсуд має право чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад.

При, цьому повинні дотримуватись правила щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу за наявності вакантних робочих місць (посад) і згоди працівників, а також правила про завчасне сповіщення виборного органу первинної профспілкової організації про звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного характеру або зв`язку з ліквідацією, реорганізацією підприємства (ч.3 ст. 22 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Отже, голова Рахівсьої РДА Басараб П. прийнявши Розпорядження від 07.07.2016 р. №240 «Про упорядкування структури апарату районної державної адміністрації» яким врегульовано питання структури апарату адміністрації, правомірно реалізував надане йому законом повноваження на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Оскільки, власник чи уповноважений ним орган має право на свій розсуд вносити зміни в штатний розпис. Суд зобов`язаний лише перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників, зміна істотних умов праці тощо), а не його обґрунтованість.

Що стосується Розпорядження в.о. голови Рахівської районної державної В.Турок № 149/04-р від 11.10.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2 »

Верховний Суд України у пункті 19 постанови Пленуму від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказав про необхідність з`ясування судами, чи дійсно у відповідача мали місце скорочення численності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулює вивільнення працівника.

Із змісту даного розпорядження видно, що позивач звільнена з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації у зв`язку із відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці згідно п. 6 ст.36 КЗпП України

ст. 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, серед яких, п. 4 ч. 1 передбачає можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.40, 41);

п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може припинятися у зв`язку з відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Тобто, відмова від переведення на іншу посаду у зв`язку зі зміною істотних умов праці за своєю суттю є окремою самостійною підставою для звільнення, яка не є тотожною із звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за ст. 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та передбачає інший порядок звільнення.

ч.ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України визначено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу.

Оскарженим розпорядженням №149/04-р від 11.10.2016 р. ОСОБА_2 звільнено саме за п. 6 ст. 36 КЗпП України, тобто у зв`язку з відмовою останньої працювати на новоствореній посаді інспектора І категорії, про що неодноразово зазначав відповідач в наданих до суду відзивах та поясненнях.

Разом з тим, в ході розгляду даної адміністративної справи судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням №240 від 07.07.2016 р. «Про упорядкування структури апарату районної державної адміністрації», а в подальшому й попередженням №03-12/458 від 19.07.2016 р. позивач повідомлено про зміну істотних умов праці, пов`язану із зміною структури апарату райдержадміністрації, та майбутнє звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також запропоновано тільки вакантну посаду інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації, що не відноситься до посад державної служби. Одночасно ОСОБА_2 повідомлено про наявні вакантні посади державної служби, призначення на які здійснюється за результатами конкурсного відбору.

Верховний Суд України у постанові від 23.03.2016 р. у по справі №6-2748/15 дійшов правового висновку, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Зміна істотних умов праці, передбачена ч.3 ст. 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Під час звільнення працівника на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації праці, в тому числі скорочення штату працівників, необхідно дотримуватись гарантій, передбачених ст.49-2 КЗпП України.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу (ч. 4 ст. 32 КЗпП України).

Зі змісту зазначеної норми видно, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, роботодавець повинен дотримувався встановленого ст. 49-2 КЗпП України порядку вивільнення працівників. Зокрема, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Отже, дана норма носить імперативний характер та визначає обов`язковий для всіх роботодавців порядок вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, додержання якого дозволяє реалізувати право особи на працю та захистити її від незаконного звільнення.

Виходячи з проведеного аналізу норм п.1 ч.1 ст.40, ч. 1 та 3 ст.49-2КЗпП, видно що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, тобто вжити заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом першої інстанції встановлено з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що скорочення штатної чисельності апарату Рахівської РДА станом на день попередження ОСОБА_2 про майбутнє звільнення, як і на момент звільнення не було, що підтверджується проведеним порівняльним аналізом штатних розписів відповідача (т.4 а.с. 246, 253 ).

Однак, в структурі апарату Рахівської РДА відбулися зміни в частині реорганізації загального відділу у відділ діловодства, контролю та організаційної роботи шляхом приєднання до організаційного відділу та сектору контролю, а також ліквідації посади державної служби, що займала позивач, з одночасним створення нової посади працівника державних органів, який виконує функції з обслуговування, що не віднесена до посад державної служби.

Тобто, в даному випадку мало місце не тільки скорочення посади, яку обіймала позивач, але й зміна істотних умов праці, пов`язана з втратою статусу державного службовця, у разі надання згоди на переведення на новостворену посаду.

Крім того, попереджаючи про майбутнє звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідач не дотримався порядку, встановленого нормами ст. 49-2 КЗпП України, а саме, не запропонував позивачу всіх наявних вакантних посад державної служби. Станом на день попередження про звільнення та станом на день звільнення ОСОБА_2 в Рахівській РДА були наявні вакантні посади саме державних службовців, про що їй було повідомлено, однак для призначення на такі запропоновано взяти участь в конкурсі.

Попереджаючи працівника про майбутнє звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, роботодавець повинен одночасно забезпечити виконання встановленого законодавством обов`язку щодо працевлаштування такого працівника шляхом надання пропозицій усіх наявних вакантних посад. Вказаний обов`язок покликаний забезпечити дотримання прав працівників щодо сприяння у збереженні роботи.

Однак , в подальшому, позивача звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з її відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Проте, ОСОБА_2 від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не відмовлялася.

Відсутність послідовності дій роботодавця при звільненні позивача обумовили виникнення ситуації невизначеності працівника щодо порядку його звільнення та наявності законних очікувань щодо дотримання роботодавцем передбачених законодавством гарантій стосовно сприяння у збереженні роботи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що Розпорядження Рахівської РДА № 149/04-р від 11.10.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2 » є протиправним оскільки прийняте не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Відповідач порушив порядок вивільнення працівників, не запропонував позивачу всіх наявних вакантних посад державної служби. В даному випадку мало місце не тільки скорочення посади, яку обіймала позивач, але й зміна істотних умов праці, пов`язана з втратою статусу державного службовця, у разі надання згоди на переведення на новостворену посаду.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування в судовому порядку Розпорядження №149/04-р від 11.10.2016 р. «Про звільнення ОСОБА_2 ». Суд першої інстанції вважає, що Рахівська РДА самостійно на час розгляду справи поновила порушене право позивача на працю та відновила її в попередньому статусі, що підтверджується Розпорядженням Рахівської РДА № 152/04-р від 24.10.2016р. яким Розпорядження від №149/04-р від 11.10.2016 р. «Про звільнення ОСОБА_2 » визнано таким, що втратило чинність. Також, суд першої інстанції врахував Розпорядження Рахівської РДА №153/04-р від 27.10.2016 р. «Про переведення ОСОБА_2 » яким позивача переведено на посаду інспектора I категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції оскільки, та обставина, що на час розгляду справи Розпорядження Рахівської РДА № 149/04-р. від 11.10.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2 » який оспорюється в судовому порядку, скасовано органом, що його видав не свідчить про відсутність порушеного права та можливості його захисту.

За правилами п. 1 ч.2 ст. 245 КАС України при визнанні протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, суд повинен скасувати зазначене рішення (дії чи бездіяльність) або визнати нечинним рішення чи окремі його положення.

Тобто, скасування правового акту спрямоване на припинення настання юридичних і фактичних наслідків, які передбачалися, коли акт приймався і набував чинності, а тому колегія суддів дійшла висновку, що позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування Розпорядження Рахівської РДА № 149/04-р від 11.10.2016р. «Про звільнення ОСОБА_2 з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації» підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги про поновлення ОСОБА_2 на посаді спеціаліста І категорії відділу зав`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації з 12.10.2016р. колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав, оскільки дана вимога є передчасна. Розпорядженням Рахівської РДА №152/04-р від 24.10.2016р. Розпорядження Рахівської РДА від №149/04-р від 11.10.2016 р. «Про звільнення ОСОБА_5 » визнано таким, що втратив чинність, а отже, позивач поновлена відповідачем на попередній посаді.

Крім того, слід врахувати що Розпорядженням Рахівської РДА №153/04-р від 27.10.2016 р. «Про переведення ОСОБА_2 », позивач переведена саме з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики, апарату райдержадміністрації на посаду інспектора І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації з 28.10.2016р.

Тобто, ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з відповідачем, що виключає в даній справі поновлення позивача на роботі, оскільки остання не звільнена з роботи.

Разом з тим, колегія суддів враховує ту обставину, що в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду перебуває на розгляді справа № 807/583/17 за позовом ОСОБА_2 до Рахівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування Розпорядження Рахівської РДА №153/04-р від 27.10.2016р. «Про переведення ОСОБА_2 », що підтверджується ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі від 16.05.2017р.

Отже, враховуючи ту обставину, що предметом спору в даній справі не є Розпорядження Рахівської РДА №153/04-р від 27.10.2016р. «Про переведення ОСОБА_2 », а є предметом спору в іншій справи № 807/583/17 яка знаходиться в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вирішив спір в межах заявлених позовних вимог.

Що стосується вимоги про скасування розпорядження Рахівської РДА від 24.10.2016 за № 152/04-р «Про втрату чинності розпорядження голови райдержадміністрації 11.10.2016 № 149/04-р «Про звільнення ОСОБА_2 » колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Оскільки, згідно ст. 2 КАС України даним розпорядженням не порушено прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а навпаки поновлено раніше порушене у зв`язку з незаконним звільненням право на працю.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Оскільки, всупереч ст.77 КАС України позивач не підтвердила жодними достовірними, допустимими та належними доказами ту обставину, що діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з Рахівської районної державної адміністрації в користь ОСОБА_2 коштів по оплаті праці за виконану роботу а саме: надбавки за вислугу років на державній службі, яка становить 36 % посадового окладу державного службовця, надбавки до посадового окладу за ранг державного службовця, надбавки до посадового окладу за ранг державного службовця, який встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292; Оскільки, 19.07.2016р. ОСОБА_2 отримала письмове попередження про майбутнє звільнення від відповідача, та протягом дії попередження за працівником зберігаються всі умови та гарантії, встановлені до 01.05.2016 року. Протягом такого перехідного періоду новий(а)/черговий(а) ранг державного службовця не присвоюється та надбавка за вислугу років за Законом України «Про державну службу» не встановлюється. За позивачем зберігались ранг та надбавка за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу», який діяв до 01.05.2016 р.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те що суд першої інстанції безпідставно не стягнув дані кошти по оплаті праці за виконану роботу, оскільки Закон України «Про державну службу» в новій редакції який діє з 01.05.2016 р. на який покликається остання на неї не поширюється.

Що стосується вимоги по виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

ч. 2 ст. 54 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016р. №500 «Про затвердження Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» визначено, що рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.

Право керівника органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника, у межах установленого фонду оплати праці передбачено пп. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268 «Про впорядкування структури га умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 подала заяву про надання їй матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 06 вересня 2016 року, тобто у період, коли тривав термін дії попередження. Однак відповідно до затвердженого станом на день подання такої заяви кошторису Рахівської РДА коштів на виплату матеріальної допомоги не було, про що позивач повідомлена листом від 08.09.2016 р. № 73/07-25.

Як видно з письмових пояснень Рахівської районної державної адміністрації від 17.07.2019р. № 01.3-13/1249 які наданні на виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2019р. На час виплати матеріальної допомоги 27.12.2016р. ОСОБА_2 не являлась державним службовцем. Заява про виплату матеріальної допомоги позивачем подана 06.09.2016р. як державним службовцем, а на час виплати матеріальної допомоги ( грудень 2016 ) позивач втратила статус державного службовця та не подавала заяву про виплату матеріальної допомоги як не державний службовець, чинним законодавством визначений різний порядок виплати матеріальної допомоги державним службовцям та іншим працівникам.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що Рахівська райдержадміністрація не могла виплатити позивачу допомогу за заявою яку вона подала в вересні 2016р як державний службовець, що не позбавляє ОСОБА_2 права звернутись повторно до відповідача з належним чином оформленою заявою про виплату матеріальної допомоги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки апеляційного суду.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування Розпорядження Рахівської РДА № 149/04-р від 11 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2 » та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.243, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 807/1655/16 скасувати в частині відмови в задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування Розпорядження в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 149/04-р від 11 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації» та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження в.о. голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області № 149/04-р від 11 жовтня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади спеціаліста І категорії відділу зв`язків з громадськими організаціями, засобами масової інформації та з питань внутрішньої політики апарату райдержадміністрації»

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя О.І. Довга

Суддя В.С. Затолочний

Постанова складена в повному обсязі 05.09.2019р.