Справа № 200/7423/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 р. Справа№200/7423/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Слащев Андрій Геннадійович

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Слащев Андрій Геннадійович (далі - третя особа) про:

- визнання протиправними дій щодо застосування до недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 положень ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зменшення її розміру;

- зобов`язання повторно розглянути запит приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева Андрія Геннадійовича № 190/02-14 від 15.04.2019 року, за наслідками якого направити на адресу приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева Андрія Геннадійовича довідку про наявність недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, а саме від застосування положень ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зменшення розміру недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 при її нарахуванні та виплаті.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача. Факт смерті підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12.12.2017 року свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.12.2017 року.

Після смерті матері позивача залишилась спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії у Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

Позивач звернувся до третьої особи з заявою про відкриття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 55861627 від 15.04.2019 року. Спадкова справа зареєстрована в спадковому реєстрі за № 64060651.

15.04.2019 року третьою особою до Управління було направлено запит № 190/02-14 від 15.04.2019 року щодо суми недоотриманої пенсії, яка по місяць смерті належала ОСОБА_2 . Довідкою від 08.05.2019 року № 5144/34-2/08 Управління повідомило, що по пенсійній справі ОСОБА_2 є недоотримана пенсія в розмірі 11473,88 гривень. При цьому у відповіді зазначено посилання на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до вимог, якої недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії.

Позивач спадщину у зв`язку зі смертю матері не прийняла, у зв`язку з тим, що не згодна із сумою заборгованості по пенсії. Вважає такі дії Управління неправомірними.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 25 липня 2019 року. Також ухвалою звільнено позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 03 вересня 2019 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов (а.с. 36). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що за життя ОСОБА_2 на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області не перебувала, із заявою про поновлення пенсії в управління не зверталась. ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Торез. Відповідно заяви ОСОБА_1 від 05.02.2018 року ОСОБА_2 останній раз отримувала пенсію у липні 2014 року, загальний розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 35868,89 гривень.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 до Управління звернулась ОСОБА_1 з заявою про запит пенсійної справи та з заявою від 16.04.2019 року про виплату допомоги на поховання.

За вих. № 190/02-14 від 15.04.2019 року до Управління надійшов лист від приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу про надання інформації про суму недоотриманої пенсії , яка належала ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, у зв`язку з чим вищезазначений розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину, із оформленим свідоцтвом про право на спадщину.

З урахуванням ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» недотримана пенсія ОСОБА_2 складає 11473,88 гривень, про що листом № 5144/34- 2/08 від 08.05.2019 року оповіщено нотаріуса, проте зазначена сума в залежності від дати звернення спадкоємців буде пропорційно зменшена.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Письмові пояснення, щодо заявленого позову не надав.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 7). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно довідки від 13.09.2016 року № позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу у м. Маріуполь Донецької області (а.с. 10).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , видане 13.12.1955 року (а.с. 11). ОСОБА_3 після укладення шлюби змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , видане 13.03.1975 року (а.с. 12).

ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 (а.с. 9).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданий Лівобережним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 12.12.2017 року (а.с. 13).

На день смерті ОСОБА_2 залишилася недоотримана пенсія за період з 01.08.2014 року по 13.12.2016 року, що підтверджується інформацією з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії (а.с. 38-39).

Листом від 15.04.2019 року № 190/02-14 третя особа звернулась до Управління в якому просила надати інформацію про суму недоотриманої пенсії, яка по місяць смерті належала ОСОБА_2 (а.с. 15).

Листом від 08.05.2019 року № 5144/34-2/08 Управління повідомило третю особу, що недоотримана пенсія ОСОБА_2 складає 11473,88 гривень. Крім того, зазначено, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсій, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. При цьому розмір недоотриманої суми пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення особи, яка має право на спадщину до Управління (а.с. 16).

Станом на день розгляду справи позивач спадщину у зв`язку зі смертю матері не прийняв, оскільки не погоджується з сумою недоотриманої пенсії її померлої матері, яка зазначена у довідці, що направлена відповідачем на запит державного нотаріуса, який є меншим та не включає весь період часу з 01.08.2014 року по 13.12.2016 року.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не включення всього періоду часу з 01.08.2014 року по 13.12.2016 року до недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовано ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ч.ч. 1 та 2 якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з п. 1.5 розд. І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Пунктом 2.26 розд. ІІ Порядку також визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

При цьому згідно з п. 1.7 розд. І Порядку днем звернення, зокрема за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Отже, відповідно до наведених положень законодавства відповідним членам сім`ї померлого пенсіонера (членам сім`ї, що проживали разом з пенсіонером на день його смерті або перебували на його утриманні) надається право на звернення за виплатою суми недоотриманої таким пенсіонером пенсії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або ж вказаним особам чи іншим спадкоємцям після цього строку - після того, як пенсія, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини.

Таке право реалізується шляхом волевиявлення - звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою та відповідними документами.

З такою заявою позивач до відповідача не зверталася.

Органом Пенсійного фонду України до спірних правовідносин помилково застосовані інші положення - положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які не регулюють спірного питання, а регулюють питання виплати пенсії за минулий час пенсіонеру, який мав право її отримати, але не отримав своєчасно з власної вини.

Такі дії відповідача призвели до неправомірного зменшення періоду недоотриманої померлим чоловіком позивача пенсії з 01.08.2014 року по 13.12.2016 року, що є недопустимим, і, відповідно, подання до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева А.Г. недостовірної інформації з цього питання.

Таким чином, пенсія за період з 01.08.2014 року по 13.12.2016 року, що належала померлій матері позивача і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю є спірним питанням, яке підлягає розгляду в даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсії виплачуються щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч.1 ст. 49 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Загальновідомою обставиною є те, що в Україні ані воєнного, ані надзвичайного стану не оголошено, а з 14.04.2014 року в країні триває антитерористична операція, яка не може за своєю правовою сутністю відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» обмежувати конституційні права громадян України, зокрема, конституційне право на соціальний захист у старості. Тобто, стаття 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в частині введення тимчасових обмежень прав і свобод громадян у районі проведення антитерористичної операції суперечить статті 64 Конституції України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого відноситься м. Торез Донецької області.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція знову включено м. Торез Донецької області.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ані Законом України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ані будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, право померлої ОСОБА_2 щодо отримання пенсії з 01.08.2014 року по 13.12.2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини другої статті 46 Закону України № 1058-ІV.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене вище з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 та п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України та у зв`язку тим, що спосіб захисту прав та інтересів повинен бути дієвим, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо застосування до недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 положень ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зменшення її розміру, зобов`язання повторно розглянути запит приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева Андрія Геннадійовича № 190/02-14 від 15.04.2019 року, за наслідками якого направити на адресу приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева Андрія Геннадійовича довідку про наявність недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, а саме від застосування положень ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зменшення розміру недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 при її нарахуванні та виплаті, суд вважає задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій щодо надання неповної інформації щодо розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 13 грудня 2016 року та зобов`язання надати інформацію про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 13 грудня 2016 року.

Таким чином, Маріупольському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області, необхідно видати приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Слащеву Андрію Геннадійовичу довідку за недоотриману пенсію починаючи з 01 серпня 2014 року по 13 грудня 2016 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Слащев Андрій Геннадійович про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Докази понесення позивачем інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки від 13.09.2016р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87548, Доненька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27-А, ), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Слащев Андрій Геннадійович (адреса зазначена в позовній заяві: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо надання приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Слащеву Андрію Геннадійовичу інформацію не в повному обсязі про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 13 грудня 2016 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Слащеву Андрію Геннадійовичу інформацію про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 13 грудня 2016 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 06 вересня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова