Справа № 440/2360/19
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2360/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шульги М.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Предибайло А.І.,

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2019 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги від 15.03.2019 № Ф-7648-50 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 30254,85 грн станом на 28 лютого 2019 року, зобов`язання здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з єдиного внеску шляхом зменшення заборгованості на суму 11060,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач порушив права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин через безпідставне нарахування недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 11060,07 грн, оскільки, на думку ФОП ОСОБА_2 , вказана недоїмка у відповідності до приписів Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" повинна бути списана в порядку, передбаченому Податковим кодексом України та на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі № 816/960/18. Крім того, наполягав на відсутності у відповідача підстав для нарахування недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 6336,00 грн за період до 25.10.2017 у зв`язку з його перебування на обліку в Луганській ОДПІ.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

05.08.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача зазначав, що ФОП ОСОБА_2 , як платник податків, зареєстрований 25.01.2011 у м. Луганську, а з жовтня 2017 року взятий на облік до ДПІ у м. Полтаві. Відповідно до інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_2 обліковується заборгованість по єдиному внеску, що нарахована в автоматичному режимі, у сумі 30254,85 грн. Платник зазначені суми не сплачував. Додатково зазначив, що на виконання вказаного вище рішення суду контролюючим органом скасовано вимогу, що була предметом спору. Станом на 26.04.2019 Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових відносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу ОСОБА_2 не надавалась. Також, звернув увагу суду, що позивачем не надано жодних доказів та заперечень з приводу нарахування єдиного внеску за 2017, 2018 та січня 2019 року у сумі 17396,07 грн адже ці нарахування виникли у платника податків вже під час перебування на обліку у ГУ ДФС у Полтавській області та нараховані з дотриманням вимог законодавства /а.с. 50-54/.

14.08.2019 позивачем надано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої уточнено в частині допущеної ним описки по тексту позовної заяви та вимоги викладено у наступній редакції: визнати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 15.03.2019 № Ф-7648-50 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 30254,85 грн станом на 28 лютого 2019 року протиправною в частині нарахування недоїмки у сумі 17396,07 грн та скасувати її; зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з єдиного внеску шляхом зменшення заборгованості на суму 11060,07 грн /а.с. 71/.

14.08.2019 відповідачем надано додаткові пояснення в обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідно до яких наголошено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 02.11.2017 №Ф-2 є скасованою і в силу положень статті 60 Податкового кодексу України вважається відкликаною. В свою чергу коригування даних проводиться лише на підставі перевірки, що в даному випадку не проводилась /а.с. 74-75/.

Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступне.

ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 25.01.2011 Виконавчим комітетом Луганської міської ради, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . 30.01.2019 припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 57-62/.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 18.09.2015 №, копія якої наявна у матеріалах справи, ОСОБА_2 взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції /а.с. 10/.

Представниками сторін у судовому засіданні підтверджено, що ФОП ОСОБА_2 , як платник податків, був зареєстрований 25.01.2011 у м. Луганську, а з жовтня 2017 року взятий на облік до ДПІ у м. Полтаві.

02.11.2017 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2, якою ОСОБА_2 повідомлено про необхідність сплати недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 11060,07 грн.

Позивач не погодився із зазначеним вимогою ГУ ДФС у Полтавській області від 02.11.2017 №Ф-2 та оскаржив її до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі № 816/960/18, що набрало законної сили 29.05.2018, адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про визнання протиправною та скасування вимоги задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Полтавській області від 02 листопада 2017 року № Ф-2 про сплату боргу (недоїмки) про визначення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 11060,07 грн станом на 31 жовтня 2017 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) грн /а.с. 12-14/.

15.03.2019 відповідачем винесено вимогу № Ф-7648-50 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 30254,85 грн станом на 28 лютого 2019 року /а.с. 9/, не погоджуючись з якою позивач оскаржив її в адміністративному порядку, за результатами якого остання залишена без змін.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогами визнати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 15.03.2019 № Ф-7648-50 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 30254,85 грн станом на 28 лютого 2019 року протиправною в частині нарахування недоїмки у сумі 17396,07 грн та скасувати її; зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з єдиного внеску шляхом зменшення заборгованості на суму 11060,07 грн.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

У межах даного спору з`ясуванню належать питання щодо наявності у позивача обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску у зазначеному вище розмірі.

Суд враховує, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 названого Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В силу положень пункту 1 частини 2 статті 6 згаданого Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом абзацу 3 частини 8 статті 9 цього ж Закону платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, в силу наведених положень на фізичну особу - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, покладено обов`язок з обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

З урахуванням наведеного, відповідач стверджував про наявність у позивача обов`язку по сплаті щоквартально єдиного внеску в розмірі мінімального страхового внеску за квартал.

Разом з цим, суд зауважує, що Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII.

Статтею 1 названого Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Луганськ.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 8 пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме - розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 93 такого змісту: платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Крім того, Законом України від 12.08.2014 №1636-VIІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 93 такого змісту: тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку".

Згідно зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" пункт 93 у редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII вважається пунктом 94.

У свою чергу, на виконання приписів пункту 28 Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 93.

Таким чином, наведена вище норма пункту 93 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" проіснувала в Законі України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року внаслідок її виключення згідно із згаданим вище Законом України від 24.12.2015 №911-VIII, але в повній мірі збереглася у вигляді пункту 94, що наразі є чинним.

Пункт 94 не виключено із розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", його положення продовжують свою дію в часі.

Слід зазначити, що відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 12.08.2014 №1636-VIІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 26 такого змісту:

"26. На період дії Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

Судом встановлено, що з вересня 2015 року, у зв`язку з воєнними діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Луганська Луганської області, з огляду на загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_2 був вимушений терміново виїхати з місця постійного проживання до м. Полтава Полтавської області.

При цьому, на той період позивач перебував на обліку платників податків в ДПІ у Артемівському районі міста Луганська Луганської області ДПС.

Зі змісту відзиву на позовну заяву слідує, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати єдиного соціального внеску становить 11060,07 грн та виникла у період з 21.07.2014 по 19.10.2016.

Разом з тим, ураховуючи наведенні вище положення чинного законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, позивач з 14.04.2014 звільнений від виконання обов`язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", щодо обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно із пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Враховуючи те, що суд в межах розгляду справи № 816/960/18 прийшов до висновку, що спірну податкову вимогу №Ф-2 винесено 02.11.2017, податковий борг у розмірі 1690,60 грн за період з 21.07.2014 по 20.10.2014 до вказаної вимоги включено поза межами 1095-денного строку давності. За таких обставин, вимогу ГУ ДФС у Полтавській області від 02.11.2017 №Ф-2 про сплату єдиного соціального внеску загалом у розмірі 11060,07 грн належить визнати протиправною та скасувати, а позов ОСОБА_2 - задовольнити /а.с. 12-14/.

З урахуванням викладеного та зважаючи, що позивач був поставновлений на облік до ДПІ в м. Полтава з 25.10.2017, ОСОБА_2 звільнений від виконання обов`язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", щодо обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску до 25.10.2017.

Відтак нарахована сума єдиного внеску у розмірі 6336,00 грн (704,00грн *9 міс. (що передували переведенню позивача на облік до іншого територіального контролюючого органу) не відповідає вимогам вищевикладених норм законодавства.

При цьому, судом враховано, що заборгованість в частині нарахування єдиного внеску з моменту постановлення на облік у м. Полтаві позивачем не заперечується, однак її погашення/сплата, відповідно до наданих в ході судового розгляду пояснень, призведе до нарахування пені (з урахуванням незгоди сплачувати заборгованість в спірній частині у сумі 17396,07 грн).

Виходячи з викладеного позовні вимоги, відповідно до яких позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 15.03.2019 № Ф-7648-50 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 30254,85 грн станом на 28 лютого 2019 року в частині нарахування недоїмки у сумі 17396,07 грн, - суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку вимогам ОСОБА_2 зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з єдиного внеску шляхом зменшення заборгованості на суму 11060,07 грн, суд виходив з наступного.

Пунктом 1 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №755/28881 (далі - Порядок №422) зазначено, що порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Відповідно до п.п. 1 п. 1 розділу II Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку відповідно до переліку форм інтегрованих карток для обліку податків, зборів та єдиного внеску, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Перелік форм ІКП затверджено наказом Державної фіскальної служби України від 10.04.2015 №267 «Про організацію оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі - Наказ №267).

Пунктом 1 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №755/28881, зазначено, що порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Відповідно до п.п. 1 п. 1 розділу II Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку відповідно до переліку форм інтегрованих карток для обліку податків, зборів та єдиного внеску, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є, зокрема, рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені / суми єдиного внеску за результатами судового оскарження).

Так, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі № 816/960/18, яким визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Полтавській області від 02 листопада 2017 року № Ф-2 про сплату боргу (недоїмки) про визначення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 11060,07 грн станом на 31 жовтня 2017 року, набрало законної сили 29.05.2018.

Доводи відповідача про неможливість здійснення списання заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як безнадійного є необґрунтованими виходячи з підстав виникнення в облікових даних позивача інформації про наявність заборгованості.

Відповідач, посилаючись на вимоги Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №577 (надалі - Порядок №577), вказує про необхідність надання позивачем сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України.

В той же час, суд звертає увагу, що вказаний Порядок №577 визначає підстави для прийняття рішення про списання безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Однак, в даному випадку у позивача не має безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а є борг який визначив для нього самостійно контролюючий орган і який зменшений (скасований) відповідним судовим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі №816/960/18, відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Зважаючи на положення частини другої статті 9 КАС України, обираючи найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне, вийшовши за межі позовних вимог, зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з єдиного внеску шляхом зменшення заборгованості на суму 11060,07 грн.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава,36014, ідентифікаційний код 39461639) про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 15.03.2019 № Ф-7648-50 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 30254,85 грн станом на 28 лютого 2019 року в частині нарахування недоїмки у сумі 17396,07 грн.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з єдиного внеску шляхом зменшення заборгованості на суму 11060,07 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава,36014, ідентифікаційний код 39461639) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 вересня 2019 року.

Суддя І.Г. Ясиновський