Справа № 824/250/19-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/250/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

03 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не містить норм щодо звільнення від сплати єдиного соціального внеску, які перебувають на обліку як платники ЄСВ та тимчасово зупинили свою діяльність: ані щодо платників податків, які є фізичними особами-підприємцями, ані щодо фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Позивач та відповідач повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 ОСОБА_1 на підставі рішення Чернівецької обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури від 26.11.2010 року № 18/2, має право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до довідки про взяття на облік платника від 18.08.2011 року № 337, адвокат ОСОБА_1 взятий на облік в органах державної податкової служби з 18.08.2011 року за №19069.

Відповідно до Витягу з реєстру Національної асоціації адвокатів України вбачається, що ОСОБА_1 зупинив адвокатську діяльність 08.12.2015 року на підставі п.1 ч.1 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України, в зв`язку з поданням адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

23.12.2016 року ОСОБА_1 призначений на посаду прокурора Чернівецької міської прокуратури Чернівецької області на підставі наказу № 792-к.

14.11.2018 року податковим органом сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф-64083-53 в сумі 15764,09 грн. станом на 31.10.2018 року.

25.01.2019 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Чернівецькій області із запитом на отримання індивідуальної податкової консультації, щодо наступних питань: чи повинен адвокат сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період, коли він не має права здійснювати адвокатську діяльність у результаті її зупинення на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність, частини 5 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", не здійснював її та не отримував доходу?; чи повинен адвокат зніматися з податкового обліку у випадку зупинення адвокатської діяльності відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", якщо так то, які документи та звітність повинен надати до контролюючого органу?; чи залежить обов`язок адвоката сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від факту знаходження на податковому обліку та як це узгоджується з пунктом 63.2. Податкового кодексу України в частині взяття на податковий облік у контролюючих органах незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору, та пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в частині необхідності отримання доходу від професійної діяльності?.

Вказаний запит обґрунтовано тим, що є практична необхідність у визначенні наявності/відсутності в позивача обов`язку сплачувати ЄСВ за період 2017-2018 років.

04.02.2019 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою № 04/02-19, щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2018 року. За результатами розгляду якої 07.03.2019 року винесено рішення № 11184/6/99-99-11-05-02-25, яким скаргу позивача задоволено, скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), зобов`язано ГУ ДФС у Чернівецькій області привести у відповідність облікові дані та інтегровану картку платника, з урахуванням вимог чинного законодавства.

07.02.2019 року податковим органом сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф-64083-53 в сумі 18221,27 грн. станом на 31.01.2019 року.

26.02.2019 року ДФС України листом № 750/Б/99-99-13-02-03-14, надано позивачу Податкову консультацію наступного змістом:

"Головне управління ДФС у Чернівецькій області, керуючись ст. 52 Податкового кодексу України (ПКУ), розглянуло звернення щодо практичного застосування норм законодавства з питання нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особі, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) та в межах компетенції повідомляє, що відповідь надається з урахуванням фактичних обставин, викладених у зверненні.

Крім того, посилаючись на норми законодавства України зазначено, що фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), може бути знята з обліку на підставі поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про ліквідацію платника податків за формою 8-ОПП, та заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою 7-ЄСВ, за умови внесення до Єдиного реєстру адвокатів України запису про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення незалежної професійної діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання (п.п.4 п. 11.18 розділу XI Порядку № 1588).

Пунктом 10 розділу III Порядку № 435 визначено, що у разі прийняття рішення про ліквідацію, припинення діяльності зокрема осіб, які провадять незалежну професійну діяльність такі особи зобов`язані подати самі за себе Звіт із зазначенням типу форми "ліквідаційна", де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня подання до органу доходів і зборів заяви про зняття з обліку платника єдиного внеску.

Термін сплати зобов`язань, визначених особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, у Звіті з позначкою "ліквідаційна", настає в день подання такого Звіту, відповідно єдиний внесок слід сплатити до дати подання Звіту включно.

З 01.01.2017 року платник єдиного внеску визначений у ст. 4 Закону № 2464, перебуваючи на обліку у контролюючому органі зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до визначеної ст. 7 Закону № 2464 бази нарахування єдиного внеску незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем.

Відповідно до п. 52.2 ст. 52 Кодексу індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію".

Не погодившись з висновками податкової консультації, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що адвокатська діяльність ОСОБА_1 зупинена, тому він не вважається працюючим адвокатом, не здійснює підприємницьку діяльність та не є самозайнятою особою і відповідно не отримує прибуток від адвокатської діяльності, тому у нього відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.172-1 п. 14.1 ст.14 ПК України, індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст.14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб;

Згідно з п.п. 52.1-52.3 ст.52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом .

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі; консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Оцінюючи висновки відповідача, викладені в індивідуальній податкової консультації, оформленій листом №153/ІПК/24-13-13-06 від 16.01.2019 року, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

Згідно з ч.ч. 2, 3 статті 9 Закону №2464-VІ обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Таким чином, необхідними умовами для сплати адвокатом єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не свідчить про фактичне здійснення адвокатської діяльності.

Питання зайняття адвокатською діяльністю регулюються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), згідно зі ст. 13 якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону №5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Положеннями статті 32 Закону №5076-VI встановлено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Виходячи зі змісту ч. ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Ч.1 ст.17 Закону № 5076-VI встановлено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Так, поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дія положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року № 1162, які регулюють особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов`язаннями, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.

Відповідно Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю зупинено за п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону №5076-VI з 08.12.2015 року на підставі заяви позивача.

Таким чином, з 08.12.2015 року позивач не здійснював адвокатської діяльності, не отримував доходу від такої діяльності та не мав визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, тому на період зупинення адвокатської діяльності позивач не підпадає під визначення платника єдиного соціального внеску, вказаного в п.5 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VІ.

Крім того, єдиний внесок за позивача в період зупинення його адвокатської діяльності сплачено роботодавцем - Чернівецькою місцевою прокуратурою Чернівецької області.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що зміст оскаржуваної податкової консультації, базується на помилковому тлумаченні і застосуванні відповідних норм законодавства, причому на такому, яке здійснено не на користь платника податків і зборів.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що чинним законодавством не передбачено підстав для звільнення від сплати ЄСВ, колегія суддів виходить з наступного.

Верховний Суд в постанові від 05.11.2018 року у справі №820/1538/17 з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дійшов висновку про те, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 вересня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.