Справа № 375/1700/19
Суддя: Литвин О. В.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/1700/19
Провадження № 2-а/375/35/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,

за участю секретаря - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін спору у залі № 2 приміщення суду в смт.Рокитне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер картки платника податків: НОМЕР_1 ) до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Марусенка Ігоря Васильовича (03680, м. Київ вул. народного Ополчення,9, код ЄДРПОУ невідомий)

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рокитнянського районного суду із адміністративним позовом до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Марусенка Ігоря Васильовича, прохаючи скасувати як незаконну винесену останнім 13.08.2019 постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, серії ЕАВ № 1420929, про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 510.00 грн..

В обґрунтування позову посилається на те, що 13.08.2019 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2019 року за № 561 «Про переміщення понтонних автомобілів КрАЗ-255Б1 з річковими ланками ПМП з ремонту з ПП «171 Чернігівський ремонтний завод «171 ЧРЗ» м. Чернігів" він, перебуваючи у розпорядженні ТВО начальника складу технічного майна майора ОСОБА_2 відповідно до п.6 зазначеного наказу здійснював по вказаній у постанові смузі для маршрутних транспортних засобів рух на автомобілі КрАЗ-255Б1 в складі автомобільної колони. Колона супроводжувалася при цьому спеціальним автомобілем Військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_3 під керуванням інспектора взводу ВІБДР військової частини НОМЕР_4 старшини ОСОБА_3 ..
Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки зазначеного в ній адмінправопорушення він не вчиняв, а сама постанова не відповідає вимогам КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим, відповідач у судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

За викладеного суд ухвалив провести розгляд спору по суті у відсутності відповідача і що узгоджується із положеннями ст. 205 КАС України.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просив задовольнити.

При цьому суду показав, що він являється водієм автомобільного відділення взводу матеріального технічного забезпечення технічної роти солдатом військової частини НОМЕР_2 с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області. 13 серпня 2019 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2019 року він перебував у розпорядженні ТВО начальника складу технічного майна майора ОСОБА_2 і в якості водія автомобіля КрАЗ- 255Б1 здійснював рух в колоні, яка супроводжувалася спеціальним автомобілем Військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_3 під керуванням інспектора взводу ВІБДР військової частини НОМЕР_4 старшини ОСОБА_4 , який власне і повів колону по смузі руху для маршрутних транспортних засобів і що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою в/ч НОМЕР_3 .
Заслухавши у судовому засіданні позивача та дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

13.08.2019 о 12:44 годині ОСОБА_1 відповідно до п.6 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.08.2019 року за № 561 «Про переміщення понтонних автомобілів КрАЗ-255Б1 з річковими ланками ПМП з ремонту з ПП «171 Чернігівський ремонтний завод «171 ЧРЗ» м. Чернігів" здійснював рух в колоні на автомобілі КрАЗ-255Б1 під супроводом спеціального автомобіля Військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_3 . При цьому, під час руху по проспекту Генерала Ватутіна в м.Києві колона була спрямована автомобілем супроводу на полосу руху для маршрутних транспортних засобів та здійснювала по ній рух.
Під час руху автомобіль під керуванням позивача зупинився з технічних причин, залишився перебувати на полосі руху для маршрутних транспортних засобів та був виявлений працівниками поліції.
Вважаючи наявним у діях позивача складу передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП адмінправопорушення, інспектор 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції Марусенко І.В. склав цього ж дня щодо нього постанову у справі про адмінправопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адмінстягнення у виді адмінштрафу штрафу в розмірі 510.00 грн..
Позивач не визнавав себе винуватим на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, свого підпису у постанові не поставив.

Згідно частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб і що передбачено положеннями п. 2 ст. 7 КАС України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Отже, підставою для звернення особи до суду з позовом є переконання позивача у порушенні своїх прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому законодавець визначив, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною першою статті 19 вказаного кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За викладеного даний спір підлягає розгляду адміністративним судом та з огляду на положення ч. 3 ст.30 КАС України розгляд даного спору має бути завершений загальним судом як адміністративним судом першої інстанції.

Відповідно до ч.6 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що при винесенні оспорюваної постанови відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАп, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням. Наданих цим законом прав, зокрема права на юридичну допомогу, позивач був позбавлений, що є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Приписами ч.1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На разі, за вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача і що має місце у даній справі.

Відповідач відзив на позов, на що він мав право відповідно до вимог ст. 162 КАС України та пропозиція з приводу чого була викладена йому в ухвалі про відкриття провадження від 23.08.2019, до суду не подав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ч.3 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Оцінивши отримані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає в діях позивача формальний склад передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП адмінправопорушення і на що вказують також його показання у судовому засіданні. Позаяк, з огляду на положення ч.1 ст. 9 КУпАП (адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність) та встановлену судом обставину руху автомобіля під керуванням позивача в організованій колоні, напрямок руху якої визначав супроводжуючий колону спеціальний автомобіль Військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_3 та що підтверджується листом цієї частини від 21.08.2019 за вих.№ ВІБДР/64, суд не вбачає наявність в його діях умислу на вчинення зазначеного адмінправопорушення. Також суд враховує при цьому характер колони (військова, в умовах особливого періоду).
Таким чином, у діях позивача на переконання суду відсутній склад передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП адмінправопорушення, а тому оскаржувана постанова є незаконною та такою, що порушує його (позивача) законні права, які підлягають судовому захисту.

Позов таким чином підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, ст.ст. 3, 6-8 Закону «Про Національну поліцію», ст.ст. 2, 3, 5, 72-77, 90, 211, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати винесену 13.08.2019 щодо особи ОСОБА_1 інспектором 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшим лейтенантом поліції Марусенком Ігорем Васильовичем постанову у справі про адмінправопорушення серії ЕАВ № 1420929 ч.3 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання через Рокитнянський районний суд Київської області на протязі десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набрало законної сили "___"_________________________20____