Справа № 200/2361/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року справа №200/2361/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребової Л.В., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 р. у справі № 200/2361/19-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В., повний текст складено 18.06.19р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, рішення та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - представник позивача), що діє в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - відповідач, Управління), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії викладене в рішенні від 10.09.2018 року та визнати бездіяльність відповідача, щодо не поновлення її пенсії - протиправною та зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України вчинити певні дії - провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року, шляхом призначення її відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів (а.с. 7-37).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вона є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий органом 0501, 23.08.2000 року, ІПН НОМЕР_2 . По досягненню пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу їй була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась Орджонікідзевським райсобезом м. Маріуполя Донецької області до виїзду за кордон. Перед виїздом за кордон вона мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . В 2000 році вона виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Починаючи з 2000 року та станом на сьогоднішній день, позивач призначеної по закону пенсії не отримує. 03.08.2017 року її представник, діючи на підставі нотаріальної довіреності, особисто подав до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області її особисту заяву про поновлення пенсії нотаріально посвідчену та апостильовану. Заява була прийнята відповідачем разом з усіма необхідними оригіналами документів, які були надані для огляду та засвідчені копії, що підтверджується штампом УПФУ від 03.08.2017 року на супровідному листі.

Відповідачем не було надано жодної відповіді щодо поновлення їй пенсії. У зв`язку з чим, представником позивача 13.11.2017 року, 02.04.2018 року, 29.08.2018 року до відповідача були надіслані відповідні запити щодо надання відповіді. 17.09.2018 року було отримано відповідь відповідача №4468/30-02/3 від 10.09.2018 року, якою УПФУ відмовив у поновленні пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача в поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком. Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу починаючи з 08.08.2018 року. В решті позову відмовлено (а.с. 174-179).

Не погодившись з таким рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на постанову № 7 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013, ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Конституційного суду України від 07.10.2009, практику Європейського суду з прав людини зазначає, що порядок поновлення пенсії регулюється лише ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянином України, паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий органом 0501, 23.08.2000 року, ІПН НОМЕР_2 (т.1, а.с. 48,65).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.1992 року позивач звернулась до Орджонікідзевського управління соціального захисту населення м.Маріуполя Донецької області з заявою про призначення пенсії (т.2, а.с. 9).

Розпорядженням Орджонікідзевського УСЗН від 01.06.1992 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (т.2, а.с. 13).

18 серпня 2000 року, ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського УСЗН з заявою про виплату пенсії за 6 місяців наперед з вересня 2000 року у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в Ізраїль (т.2, а.с. 24).

18 серпня 2000 року ОСОБА_1 видано довідку в тому, що вона знята з обліку в Орджонікідзевському управлінні соціального захисту населення м.Маріуполя Донецької області з 01.09.2000 року у зв`язку з виїздом за кордон (т.2, а.с. 23).

22.10.2004 позивач була прийнята на консульський облік в Консульському відділі посольства України в державі Ізраїль (т.2, а.с. 19).

03.08.2017 року представник ОСОБА_1 за довіреністю звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області (після реорганізації Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області) з заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. До заяви були додані: копія довіреності, копія паспорту, копія трудової книжки, копія пенсійного посвідчення, оригінал апостильованої заяви про поновлення пенсії, що підписана особисто ОСОБА_1 , підпис якої завірений нотаріально (т.1, а.с. 126-128).

Заяву та додані документи прийнято спеціалістом управління 03.08.2017 року.

13.11.2017, 30.03.2018 року представником позивача направлено до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя запит про надання відповіді на заяву про поновлення пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується копією фіскального чеку (т.1, а.с. 129-133).

29.08.2018 року представником позивача направлено запит до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Пенсійного фонду України про надання відповіді на запит про поновлення виплати пенсії (т.1, а.с. 134-136).

Листом від 10.09.2018 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надано відповідь на запит щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , в якій зазначено те, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2015 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно наданих документів, ОСОБА_1 мешкає: АДРЕСА_3 . Зазначено, що ОСОБА_1 або її законному представнику необхідно звернутися особисто до управління з паспортом (або іншим документом, що засвідчує особу, місце проживання (реєстрації) та з необхідним пакетом документів, зазначених у постанові Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2015 року № 22-1 (т.1, а.с. 137-139).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІVщодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії, проте з визначенням дати її відновлення в межах строків звернення до суду, передбачених КАС України.

Стосовно доводу апелянта щодо відновлення виплати пенсії з дати постановлення рішення Конституційного суду України від 07.10.2009, суд зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу, що з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009, тобто з 07.10.2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу відповідач був зобов`язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності щодо захисту свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Відповідно до п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління пенсійного Фонду України, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

При цьому, суд звертає увагу, що до відповідача звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем, що підтверджується переліком до заяви та заявою встановленого зразка.

Таким чином, документи для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 подані в установленому законодавством порядку, а тому така підстава для відмови у поновленні виплати пенсії позивачу не відповідає нормам діючого законодавства.

Правовідносини у даній справі повинні розглядатися, виходячи зі строку звернення до суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів строком. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються у порядку адміністративного судочинства, і досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлений строк звернення до суду обмежує час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Після закінчення строку, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Встановлення законом строку дисциплінує учасників адміністративного судочинства добросовісно користуватися процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, дотримання строку звернення до суду з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених положень слідує, що позов може бути поданий до адміністративного суду у межах строку звернення, встановленого цим Кодексом або іншими законами, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Пенсія є щомісячним платежем, а тому порушення прав позивача у частині припинення виплати пенсії відбувалося щомісяця, починаючи з 01.09.2000 року, а відтак кожного разу при неотриманні пенсії позивач була обізнана про порушення свого права та мала змогу звернутись до суду за його захистом своєчасно.

З заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком представник ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя 03.08.2017 року, а з позовом до суду позивач звернувся засобами поштового зв`язку 08.02.2019 року, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті.

Відтак, у відповідності до приписів норм чинного законодавства, позовні вимоги за період з 07.10.2009 до 07.08.2018 року - підлягають залишенню без розгляду.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду, колегія суддів дійшла висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, тобто з 08.08.2018 року, оскільки позов поданий до суду 08.02.2019 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 08 серпня 2019 року по справі №426/7157/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною відмову Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 08.08.2018 року.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 122, 242, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 р. у справі № 200/2361/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 р. у справі № 200/2361/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 10 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць