Справа № 826/9361/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 серпня 2019 року № 826/9361/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДЛАЙФ» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Служба безпеки України, про визнання протиправним дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДЛАЙФ» (далі - позивач, ТОВ «МЕДЛАЙФ») з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач, Мінекономрозвитку) про визнання протиправним та скасування наказу Мінекономрозвитку від 07.07.2017 №990 про застосування спеціальної санкції - індивідуальний режим ліцензування.

17.08.2017 позивач звернувся з заявою про уточнення позовних вимог, в якій зазначив про скасування відповідачем оскаржуваного наказу від 07.07.2017 №990, у зв`язку з чим, просив замінити позовну вимогу та визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо дотримання порядку та строків винесення та скасування наказу від 23.02.2017 №257 та наказу від 07.07.2017 №990 про застосування спеціальних санкцій до ТОВ «МЕДЛАЙФ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії (бездіяльність) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо порушення строків скасування наказу і надання відповіді позивачу на заявлене клопотання є протиправними, у зв`язку з порушенням приписів Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та Наказу Міністерства економіки України №52 від 17.04.2000 «Про затвердження Положення про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Положення № 52). Відповідачем не було скасовано згідно строків винесений наказ №257 від 23.02.2017 та не надано позивачу інформації про прийняти за результатами його клопотання рішення, що і спричинило тривале порушення прав та законних інтересів ТОВ «Медлайф».

Позивач у заяві, що надійшла до суду 22.01.2018, просив розгляд справи провести за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами в межах позовних вимог.

Відповідач в ході судового розгляду справи позов не визнав, надав суду письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що з підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», в порядку, визначеному Положенням № 52, з урахуванням вимог Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Служби безпеки України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого наказом Мінекономіки, Служби безпеки України від 08.11.2006 №339/712, ним правомірно було винесено оскаржувані накази, а відповіді на звернення позивача були надані у відповідності до вимог закону. Вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

З урахуванням вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 13.07.2017), за згодою сторін суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.08.2016 головним державним інспектором відділу аналітично-пошукової роботи та протидії митним правопорушенням управління боротьби з митними правопорушеннями Київської міської митниці ДФС Мороз Р .М. на керівника ТОВ «МЕДЛАЙФ» ОСОБА_2 був складений протокол від 04.08.2016 №0499/10000/16 про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

30.01.2017 на адресу Мінекономрозвитку на підставі ч.2 ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» надійшло подання Служби безпеки України від 21.10.2016 №8/1/5-15048 щодо застосування до ТОВ «МЕДЛАЙФ» спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності (далі - подання СБУ).

В подальшому, Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2016 у справі №3760/6819/16 за заявою Київської міської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності керівника підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДЛАЙФ» ОСОБА_2 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України, закрито провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказане рішення суду постановою Апеляційного суду міста Києва від 13.01.1017 у справі № 33/796/1778/2016 - залишено без змін.

Не будучи обізнаним про вказані вище рішення суду, відповідачем на підставі подання СБУ, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.02.2017 №257 «Про застосування спеціальної санкції-тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України» (далі - наказ №257) до ТОВ «МЕДЛАЙФ» було застосовано відповідну спеціальну санкцію.

28.02.2017 позивачу стало відомо, що наказом №257 до позивача було застосовано санкції у виді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності у зв`язку з порушенням вимог ст. 483 Митного кодексу України за поданням Служби безпеки України.

02.03.2017 позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 02.03.2017 №1-02.02.17 про скасування застосованої до ТОВ «МЕДЛАЙФ» згідно наказу №257 спеціальної санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

Як стверджує позивач, станом на 19.06.2017 відповіді від відповідача отримано не було, а на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у розділі «Спеціальні санкції» змінилася інформація про термін початку дії застосованої спеціальної санкції, а саме змінено дату початку дії санкції з 23.02.2017 на 04.04.2017. Тому, Позивач повторно звернувся до відповідача із клопотанням від 19.06.2017 №19-06.17 про скасування санкції. Відповіді на вказане клопотання згідно строків визначених законодавством отримано не було.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що клопотання позивача від 02.03.2017 №1-02.02.17 про скасування застосованої до ТОВ «МЕДЛАЙФ» спеціальної санкції надійшло на адресу відповідача 06.03.2017 та було зареєстровано під №07/15086-17.

В порядку Положенням № 52 та на підставі ч.5,ч.10 ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» Мінекономрозвитку листом від 14.03.2017 № 4102-12/8112-05 звернулось до ініціатора подання СБУ, в якому просило розглянути надані ТОВ «МЕДЛАЙФ» матеріали та висловити позицію щодо можливості скасування санкції.

Листом Мінекономрозвитку від 14.03.2017 №4102-13/8113-07 позивачу було надано відповідь, що в порядку Положенням № 52 відповідачем було направлено запит від 14.03.2017 №4102-12/81112-05 до ініціатора застосування спеціальної санкції (СБУ) щодо можливості її скасування.

СБУ надала відповідь листом від 05.07.2017 № 8/1/5-8961 «Щодо скасування спеціальної санкції до суб`єкта ЗЕД», відповідно до якого ініціатор вбачає за можливе скасувати дію спеціальної санкції, застосованої до ТОВ «МЕДЛАЙФ».

23.06.2017 на адресу відповідача вдруге надійшло клопотання ТОВ «МЕДЛАЙФ» від 19.06.2017 №19-06.17. Мінекономрозвитку надало відповідь листом від 29.06.2017 №4102-13/21829-07, яків повідомило, що у зв`язку із надходженням листів від ТОВ «МЕДЛАЙФ» та повторно повідомило про направлення до ініціатора подання запиту щодо можливості скасування санкції.

В подальшому, на підставі ч. 6 ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності наказом Мінекономрозвитку від 07.07.2017 №990 «Про переведення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» ТОВ «МЕДЛАЙФ» було переведено на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, а наказ №257 було скасовано.

Після отримання відповідачем 10.07.2017 (вх.05/47876-17) погодження ініціатора застосування спеціальної санкції (СБУ) щодо скасування спеціальної санкції до суб`єкта ЗЕД, Мінекономрозвитку прийнято рішення про скасування дії спеціальної санкції до ТОВ «МЕДЛАЙФ» (наказ від 21.07.2017 №1053).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи Державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані Діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами п. 1 Положення про Міністерство економічного Розвитку і торгівлі України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459, закріплено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 37 «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон), за порушення цього або пов`язаного з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції як тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону, санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням, зокрема, правоохоронних органів.

Законом України «Про Службу безпеки України» визначено, що Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Пунктом 2.1 Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Служби безпеки України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого спільним наказом Мінекономіки та СБУ від 08.11.2006 №339/712 (далі - Порядок взаємодії) визначено процедуру підготовки підрозділами Центрального управління та регіональними органами СБУ подання про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Міністерства економіки України розгляду цих подань Мінекономіки та передачі ним наказів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасове зупинення дії) спеціальних санкцій до СБУ.

Порядок застосування спеціальних санкцій регулюється Положенням про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» затвердженим наказом Мінекономіки від 17.04.2000 №52 (далі - Положення №52).

Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону, подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані:

найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності; (для іноземних суб`єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження) відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства У країни; вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати; вид порушення, за яке застосовано санкцію.

Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи подання СБУ від 21.10.2016 № 8/1/5-15048, за формою та змістом останнє відповідало вказаним вище вимогам Закону, у зв`язку з чим, відповідачем правомірно було винесено наказ від 23.02.2017 № 257.

Разом з тим, ч. 12 ст. 37 Закону, у разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

Відповідно до ч. 14 ст. 37 Закону загальний термін розгляду цих клопотань не повинен перевищувати 30 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем надано суду достатні докази виконання положень Закону в частині строків надання відповіді у вигляді завірених належним чином копій листів Мінекономрозвитку від 14.03.2017 №4102-13/8113-07 та від 29.06.2017 №4102-13/21829-07.

Згідно з ч. 15 ст. 37 Закону, з метою уточнення інформації (про усунення порушень законодавства) центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики може звертатися до державних органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності, валютний контроль, та агентів валютного контролю із запитами про одержання додаткових матеріалів (інформації) щодо діяльності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, які звернулися до нього з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкції.

Враховуючи викладене, відповідач правомірно звернувся до ініціатора подання СБУ з листом від 14.03.2017 № 4102-12/8112-05, в якому просило розглянути надані ТОВ «МЕДЛАЙФ» матеріали та висловити позицію щодо можливості скасування санкції.

При цьому, ч.6 ст.37 Закону визначено, що тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб`єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Так, п.1 наказу № 257, за порушення ст.ст.196 і 483 Митного кодексу України у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом до позивача застосовано спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності України.

Тобто, наказ № 257 набрав чинності після спливу 40-денного строку, і відповідно, в 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом почала дію і спеціальна санкція у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності

Враховуючи вказане вище, відповідач правомірно, наказом Мінекономрозвитку від 07.07.2017 №990 «Про переведення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» ТОВ «Медлайф», перевів позивача на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

В подальшому, враховуючи звернення позивача, виходячи із вимог ст. 37 Закону, з урахуванням інформації отриманої в листі СБУ від 05.07.2017 №8/1/5-8961, відповідачем було прийнято рішення про скасування дії спеціальної санкції, застосованої до ТОВ «МЕДЛАЙФ» . Вказане рішення, як вказано вище, оформлено наказом Мінекономрозвитку від 21.07.2017 №1053.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених правових норм та враховуючи те, що відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства, яке регулює підстави та порядок застосування спеціальних санкцій до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України, накази на від 23.02.2017 №257 та від 07.07.2017 №990 про застосування спеціальних санкцій до ТОВ «МЕДЛАЙФ» прийнято правомірно та у межах наданих законодавством повноважень, а доводи позивача про протиправність дій відповідача при винесені оскаржуваних наказів є безпідставними та таким, що не відповідають дійсності.

У відповідності до ч.2 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень у повному обсязі довів правомірність вчинення ним дій, при винесені спірних наказів.

В той же час, позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов та не доведено факт порушення відповідачем його прав та інтересів.

За таких обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДЛАЙФ» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур