Справа № 520/3637/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 р. Справа № 520/3637/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідачів - Коваленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2019, суддя Спірідонов М.О., майдан Свободи 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.06.19 по справі № 520/3637/19

за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Куп`янського районного відділу управління Державної міграційної служби України Харківської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі відповідач-1, ГУ ДМСУ в Харківській обл., ), Куп`янського районного відділу управління Державної міграційної служби України Харківської області (далі - Куп`янське РВУ ДМСУ Харківської обл.), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Куп`янського РВУ ДМСУ Харківської обл. та УДМСУ в Харківській обл. у видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

- зобов`язати відповідача видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що вона як законний представник неповнолітнього, та й сама дитина письмово звернулись до відповідачів з проханням щодо оформлення та видачі неповнолітньому паспорта у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року. Також зазначила, що заява за формою, встановленою МВС України, оформлена безпосередньо неповнолітнім та разом із всіма необхідними документами подана в органі ДМС. Крім того, позивач зазначила, що вона разом з сином двічі звертались до органу ДМС з даного питання: перший раз із заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян», другий раз із заявою встановленої форми. На першу заяву було надано відмову в категоричній формі, що взагалі немає альтернативи біометричному паспорту. Друга заява позивача була проігнорована органом ДМС. Крім того, відповідачем взагалі не роз`яснено можливість отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року. В підтвердження своєї позиції, апелянт послалася на правові висновки Великої Палати Верховного Суду по зразковій справі № 806/3265/17.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019, відкрито провадження по справі № 520/3637/19, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засідланні.

06 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Обгрунтовуючи свою позицію, що ОСОБА_1 27.02.2019 направила засобами поштового зв`язку на поштову адресу Куп`янського РВУ ДМСУ Харківської обл. заяву довільної форми щодо вчинення дій з приводу видачі її сину паспорта громадянина України у вигляді книжечки, виготовленого без засобів Реєстру, яка була отримана відповідачем 01.03.2019. Заявниці надана відповідь № 6345-238/6345-19 від 15.03.2019, у якій роз`яснено положення чинного законодавства щодо вчинення дій з приводу видачі її сину паспорта громадянина України. Відповідач також зазначив, що заявницею не дотримано вимоги чинного законодавства України щодо особистого подання заяв та документів про оформлення паспорта, подання документів законними представниками та засобами поштового зв`язку не передбачено.

20 серпня 2019 року позивачем на адресу суду направлено відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що після постановлення рішення у справі ОСОБА_2 особисто звернувся до органу ДМС із письмовою заявою встановленого зразка, проте у якій би формі заяв позивач та її дитина не звертались, відмова органу ДМС у видачі паспорта у формі книжечки є категоричною.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

У зв`язку з настанням ОСОБА_2 16-ти річчя, позивач - ОСОБА_1 , 27.02.2019 засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Куп`янського ВДМСУ Харківської обл. заяву про оформлення та видачу паспорту у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , без використання засобів Реєстру: надання згоди на обробку персональних даних; присвоєння УНЗР ( унікальний номер запису реєстру); включення цих даних до ЄДДР (єдиний державний демографічний реєстр); здійснення будь-яких маніпуляцій з фізичним тілом особи (зняття біометричних даних, тощо).

15 травня 2019 року Куп`янським ВДМСУ Харківської обл. позивачу було надано відповідь за № 6345-238/6345-19 на її заяву від 27.02.2019 та відповідно до якої позивачу було роз`яснено положення чинного законодавства щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України тим громадянам, які звернулись за оформленням паспорта вперше. Також, надаючи відповідь на питання заявниці, Куп`янський РВ ГУДМС України в Харківській обл. послався на чинні норми законодавства України, якими передбачена форма паспорта громадянина України, обов`язок громадянина отримати паспорт; підзаконний акт, який регулює порядок подання документів для оформлення паспорта громадянина України та було рекомендовано позивачці звернутися до Куп`янського відділу Державної міграційної служби України Харківської області для отримання паспорта громадянина України у формі картки.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для їх задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про громадянство України" визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України.

Поряд з тим, постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі по тексту - Положення № 2503-ХІІ).

Відповідно до п. 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492 (далі - Закон № 5492-VI) документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, віднесено документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України (ч.1 ст. 13 Закону України).

Приписами частин 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону № 5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації.

Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

З огляду на вищезазначені правові норми, колегія суддів зазначає, що положеннями Закону № 5492-VI, нормами постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі Порядок № 302) і Положенням № 2503-ХІІ, передбачено чіткий порядок, суб`єктний склад та перелік документів для оформлення паспорта громадянина України.

Згідно з пп.1 п.7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку - на підставі заяви - анкети, поданої нею особисто.

Відповідно до положень п. 13 Положення № 2503-ХІІ для одержання паспорта громадянин подає заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35x45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Пунктом 14 Положення № 2503-ХІІ передбачено, що видачу паспорта справляється державне мито.

З урахуванням наведеного вище, даною нормою закріплено не тільки перелік необхідних для оформлення паспорта документів, а й особисте їх подання громадянином, котрий звертається за таким оформленням.

У свою чергу, подання документів законними представниками особи, яка звертається за отриманням паспорта громадянина України даною нормою не передбачено.

Письмовими доказами у справі підтверджено, що на момент подання заяви - 27.02.2019, ОСОБА_2 виповнилося 16 років.

Матеріали справи не містять підтвердження що ОСОБА_2 особисто звертався із заявою - анкетою про видачу паспорту із необхідними документами, як це передбачено Порядком № 302. В матеріалах справи міститься довідка про реєстрацію місця проживання особи від 17.12.2018 та свідоцтво про народження (а.с. 15-16), що не відповідає переліку документів, необхідних та достатніх для одержання паспорта відповідно до п. 13 Положення № 2503-ХІІ.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги та не надає оцінку діям органу ДМС з приводу надання відповіді на письмову заяву ОСОБА_2 , подану після постановлення рішення у справі, оскільки вказана заява не була предметом розгляду під час вирішення справи в суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що заява від 27.02.2019 про оформлення та видачу паспорту у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 не відповідає вимогам п. 13 Положення № 2503-ХІІ та подана не в установленому порядку, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов`язання органу ДМС видати ОСОБА_3 Є.В. паспорт у формі книжечки задоволенню не підлягають.

Інші доводи і заперечення на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року по справі № 520/3637/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 06.09.2019