Справа № 160/6281/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2019 року Справа № 160/6281/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради (далі - УСЗН, відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо не призначення позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 05.03.2019;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату позивачу щомісячної адресної допомоги на підставі заяви від 05.03.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 21.10.2014 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа і до 20.02.2015 отримувала щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. З 22.02.2015 виплату допомоги було припинено. Починаючи з 19.02.2019 позивач працевлаштувалась, проте відповідач протиправно відмовив в призначенні та виплаті їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно заяви від 05.03.2019.
Позивач вважає, що така відмова є протиправною та такою, що порушує її законні права та інтереси, а тому звернулась до суду із даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 відкрито провадження у справі №160/6281/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому проваджені).
У зв`язку із перебуванням судді Маковської О.В. у відпустці справа розглянута 10.09.2019.
До суду 01.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно абзацу 10 пункту 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №505 (далі - Порядок № 505) особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.
До суду 07.08.2019 від позивача надійшли витребувані судом документи, а саме: копія заяви від 05.93.2019 та додані до неї документи, які були надані відповідачу для призначення адресної допомоги.
Судом встановлено наступні обставини справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Павлоградської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 21.10.2014 №1216-201.
Позивачу була призначена та виплачувалась щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунальних послуг:
- з 21.10.2014 по 20.12.2014 в розмірі 442 грн. щомісячно;
- з 21.12.2014 по 20.02.2015 - 221 грн. щомісячно.
З 22.02.2015 виплату вказаної допомоги позивачу припинено на підставі пункту 7 Порядку №505.
Вказані обставини не є спірними.
Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 , позивач з 19.02.2019 працює економістом з праці відділу організації та оплати праці управління персоналу ПАТ «Дніпропетровськгаз».
Позивач 05.03.2019 звернулася до відповідача із заявою про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Відповідач листом від 27.03.2019 №109/09 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення вказаної допомоги з посиланням на те, що виплату допомоги позивачу припинено на підставі пункту 7 Порядку №505 у зв`язку із не працевлаштуванням, тому при повторному зверненні позивач втратила право на призначення адресної допомоги, навіть за умов подальшого працевлаштування.
Не погодившись із зазначеною відмовою, позивач оскаржує її в судовому порядку.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджено постановою КМУ від 01.10.2014 №505.
Згідно пункту 2 Порядку №505 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Пунктом 3 Порядку №505 передбачено, що грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах:
- для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї);
- для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
- для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
- для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;
- для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).
Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.
Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.
Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.
Відповідно до пункту 6 Порядку №505 грошова допомога не призначається у разі, коли:
- будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці
числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;
- будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках)
кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Пунктом 7 Порядку №505 передбачено, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
У разі звільнення та подальшого не працевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.
Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.
Відповідно до пункту 12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:
- подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;
- надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;
- зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;
- виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги;
- у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.
Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.
Враховуючи зазначене вище, суд доходить висновку, що в разі коли з моменту припинення виплати грошової допомоги (22.02.2015) по день звернення позивача до відповідача із заявою про виплату їй вказаної допомоги (05.03.2019), як працевлаштованої особи, минув шестимісячний строк, тобто наступний строк в розумінні пункту 3 Порядку, то у відповідача відсутні правові підстави для не призначення грошової допомоги, посилаючись на пункти 3 та 7 Порядку №505, оскільки грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 15.04.2019 у справі №227/513/17 та від 15.08.2019 у справі №415/4379/17.
В силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені висновки мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим, суд враховує висновки, викладені судових рішеннях Верховного Суду, при розгляді даної справи.
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Отже, оскільки інших доводів щодо відмови у призначенні адресної допомоги відповідачем не зазначено, то суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунальних послуг та вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити відповідну адресну допомогу на підставі заяви позивача від 05.03.2019.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.
З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 77, 139, 241 - 246, 250, 255, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 05.03.2019.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу на підставі заяви від 05.03.2019.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська