Справа № 540/1442/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1442/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 26.06.2019 року,

встановив:

15 липня 2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2019 року №.

Ухвалою від 19.07.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 13.08.2019 року.

Протокольною ухвалою від 13.08.2019 року судове засідання відкладено на 29.08.2019 року через неявку представника позивача.

29.08.2019 року розгляд справи відкладено на 03.09.2019 року.

Протокольною ухвалою від 03.09.2019 року судове засідання відкладено на 10.09.2019 року через повторну неявку позивача.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначає, що відповідачем 20.05.2019 року складено акт № 004950/21-22-51-13/НОМЕР_1 «Про результати камеральної перевірки повноти та своєчасності сплати до бюджету ПДФО ФОП ОСОБА_1 з 31 липня 2017 року по 31 липня 2018 року», відповідно до розділів 2 та 3 висновку якого відповідачем було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 57.1 ст. 57 ПК (несвоєчасна сплата ПДФО) за період з 31 липня 2017 року по 31 липня 2018 року. 25 червня 2019 року на підставі акту №004950/21-22-51-13/НОМЕР_1 винесено податкове повідомлення-рішення № про зобов`язання сплатити штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 955 грн. Позивач вказує на те, що відповідно до акту перевірки відповідачем перевірялася повнота та своєчасність сплати до бюджету ПДФО ФОП ОСОБА_1 , але в період з 31 липня 2017 року по 31 липня 2018 року, він не був фізичною особою-підприємцем. Позивач зазначає, що не може бути відповідальним за будь-яку фінансово-господарську діяльність відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Позивач також зазначає, що в акті перевірки та в оскаржуваному рішенні не вказано, яка саме сума не була позивачем сплачена, при цьому в акті перевірки йдеться посилання на п.57.1. ст. 57 ПК України, відповідно до якого платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації. Вказує, що оскаржуване рішення винесено відповідачем стосовно фізичної особи ОСОБА_1 вже не як ФОП, тобто відносно особи, до якої акт перевірки не має відношення. Посилаючись на п. 86.8 ст. 86 ПК України, позивач вказує на порушення строку винесення податкового повідомлення-рішення, що на думку позивача свідчить про необґрунтованість та незаконність оскаржуваного рішення.

10.09.2019 позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

06.08.2019 року відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги податковим органом не визнаються з наступних підстав. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене на підставі висновків акту від 20.05.2019 року № 004950/21-22-13/НОМЕР_1, складеного за результатами камеральної перевірки позивача. Відповідач, посилаючись на п.57.1. ст. 57 ПК України, вказує на несплату в установлені законом строки, суми податкового зобов`язання 2347,35 грн. (граничний строк сплати 31.07.2016р.). 28.04.2017р. позивачем подано декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, якою задекларовано податкові зобов`язання з ПДФО на суму 16986,97 грн. (граничний строк сплати 31.07.2016), які було сплачено 31.07.2017 року. Відповідач, посилаючись на п.87.9 ст. 87 ПК України, вказує на те, що відбулося погашення боргу по декларації за 2015 рік та часткове погашення боргу по декларації за 2016 рік, у зв`язку з чим сума боргу склала 2629,84 грн. (з урахуванням пені по сумі 242,35 грн.). На думку відповідача помилкове посилання в акті перевірці на ФОП ОСОБА_1 , а також несвоєчасне складання податкового повідомлення-рішення не вважаються достатніми підставами для скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 03.09.2019 року.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено.

20.05.2019 року на підставі пп.пп. 20.1.4, 20.1.18, 20.1.19 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75 ПК України посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку картки особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання дотримання встановлених чинним законодавством граничних строків сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДФО за період з 31.07.2017 по 31.07.2018, за результатами якої складено акт «Про результати камеральної перевірки повноти та своєчасності сплати до бюджету ПДФО ФОП ОСОБА_1 за період з 31.07.2017 по 31.07.2018 р.р.» № 004950/21-22-51-13/НОМЕР_1.

Висновком акту перевірки є порушення ФОП ОСОБА_1 п.57.1 ст.57 ПК України, шляхом несвоєчасної сплати ПДФО за період з 31.07.2017 по 31.07.2018 р.р.

На підставі акту перевірки № 004950/21-22-51-13/НОМЕР_1 від 20.05.2019 року відповідачем 25.06.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за №, яким за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 4775 грн. позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 %, що становить 955 грн.

Додатком до спірного податкового повідомлення-рішення є розрахунок штрафних санкцій, відповідно до якого заборгованість за податковою декларацією про майновий стан і доходи № від 26.04.2016 року станом на 31.07.2017 року становила 2387,5 грн.; заборгованість за податковою декларацією про майновий стан і доходи № від 28.04.2017 року станом на 31.07.2017 року становила 2387,5 грн.

Позивач не погодився з правомірністю спірного податкового повідомлення-рішення та звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Пунктом 20.1.4 статті 20 ПК України (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Разом з цим пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пп. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки може бути … своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

В той же час, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абз.1 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Згідно з актом перевірки №004950/21-22-51-13/НОМЕР_1 від 20.05.2019 (а.с.7) проведено «камеральну перевірку» повноти та своєчасності сплати до бюджету ПДФО, тобто предметом даної камеральної перевірки визначено предмет, який досліджується при проведенні документальної перевірки.

Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 ПК України, пунктом 76.3 якої встановлено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік № була подана позивачем до податкового органу 29.04.2016 року.

Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 ПК України, пунктом 76.3. якої встановлено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Водночас згідно з положеннями пункту 102.1. статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З моменту подання податкової декларації № від 29.04.2016 до моменту проведення камеральної перевірки (20.05.2019) пройшло 1117 днів, тобто відповідач не мав правових підстав для проведення камеральної перевірки стосовно даної податкової декларації.

Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що податкова декларація № від 29.04.2016 в рядку 10 «Сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті» рядку 23 «Розрахунки з бюджетом з податку на доходи фізичних осіб» містяться дані про те, що сума ПДФО яка підлягає сплаті до бюджету становить 40,14 грн., а не 2387,50 грн., як зазначає відповідач.

Сума податкових зобов`язань з ПДФО в розмірі 40,14 грн. також відображена в розрахунку податкових зобов`язань з ПДФО та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою, який подавався до податкового органу разом з податковою декларацією № від 29.04.2016.

Окремо суд звертає увагу відповідача, що надана ним електронна копія податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за 2015 рік суттєво відрізняється від тієї декларації яка подавалась податковому органу (доказом чого є штемпель Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області вхідний номер від 29.04.2016р.), а тому вона не приймається судом до уваги.

Таким чином при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення відповідач двічі зазначив факти несвоєчасної сплати позивачем суми податкових зобов`язань з ПДФО в розмірі 2387,50 грн., яка не відповідає фактичним обставинам справи та, яка не зазначалась у відповідних рядках податкової декларації № від 29.04.2016.

Як наслідок, сума податкових зобов`язань в розмірі не повинна була сплачуватись позивачем при сплаті податкових зобов`язань за податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2016 рік № від 28.04.2017 року.

Податковим органом невірно внесено в інтегровану картку платника податків суму податкових зобов`язань позивача з ПДФО за податковою декларацією № від 29.04.2016 року, що в подальшому спричинило викривлення наявної в ній інформації та призвело формування безпідставних штрафних санкцій при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 05.12.2006 у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Київський склотарний завод» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва про визнання недійсними рішень, висновок якого відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах, наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оскаржуваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку суд не може ідентифікувати протиправні частини податкового повідомлення-рішення № від 25.06.2019, а тому воно підлягає скасуванню в повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги належить задовольнити.

Керуючись статтями 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 139, 241 - 246, 250 , 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення, винесене Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) 25 червня 2019 року за №, відносно ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111030200