Справа № 824/763/19-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/763/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до ГУ ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому з урахуванням позовної заяви в новій редакції просив суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2019 року № Ф-19882-52 на суму 9828,72 грн;

- стягнути судовий збір з відповідача.

1. Аргументи учасників справи.

1.1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з прийнятою фіскальним органом вимогою про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску, з огляду на наступне.

1.2. 25.01.2019 року позивачем помилково самостійно подано до податкового органу в електронному вигляді звіт з єдиного соціального внеску за 2018 рік, де визначена сума єдиного суму - 9828,72 грн. Разом з тим, 04.02.2018 року позивачем в рамках строку подання звітності, з метою усунення помилки подано звіт за 2018 рік, де не зазначено сум, на які нараховується єдиний внесок. Проте, в зв`язку з не зазначенням сум нарахування єдиного внеску відповідачем вказаний звіт не прийнято та повернуто на електронну адресу позивача. Крім того, позивач повідомляв листом відповідача щодо помилковості подання звіту, з огляду на те, що останній звільнений від сплати єдиного соціального внеску як пенсіонер.

1.3. Позивач вважає, що він відноситься до категорії осіб звільнених від сплати за себе єдиного внеску, а відповідачем необґрунтовано не взято до уваги його статус пенсіонера, та протиправно винесено спірну вимогу про сплату боргу.

1.4. Звертав увагу суду на те, що в порядку досудового врегулювання спору позивачем подавалось до податкового органу заперечення на вимогу про сплату боргу, однак відповідач повідомив,про відсутність законодавчих підстав для визнання звіту нечинним.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що оскаржувана вимога про сплату боргу є законною, прийнятою в межах повноважень і дотримуючись покладених законом обов`язків, з огляду на наступне.

2.1. Посилаючись на норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зазначив, що позивач з 02.08.2006 року зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Так, 25.01.2019 року в електронному вигляді позивачем сформовано та відправлено до податкового органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, який був прийнятий відповідачем. В даному звіті позивачем самостійно визначено суму нарахування єдиного внеску, відтак останній зобов`язаний в строки встановленні законом сплатити борг.

2.2. Відповідач також звертав увагу суду на те, що уточнений звіт від 04.02.2019 року не був прийнятий контролюючим органом, оскільки чинним вважається звіт від 25.01.2019 року.

3. Процесуальні дії у справі.

3.1. 04.07.2019 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

3.2. 13.08.2019 року усними ухвалами Чернівецького окружного адміністративного суду допущено заміну неналежного відповідача Кіцманського управління ГУ ДФС у Чернівецькій області на належного відповідача ГУ ДФС у Чернівецькій області та закрито підготовче провадження в справі, що відображено в протоколі судових засідань.

3.3. 09.09.2019 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено цей строк.

4. Доводи учасників справи.

4.1. 13.08.2019 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на доводи викладенні в позовній заяві, подавши при цьому заяву про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

4.2. 13.08.2019 року в судовому засіданні представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

4.3. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

5. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

5.1. ОСОБА_1 з 02.08.2006 року зареєстрований фізичною особою - підприємцем. З 01.10.2016 року перебуває на спрощеній системі оподаткування. Пенсія встановлена - 08.06.2010 року, відповідно до ідентифікаційних даних. (а.с.22-23)

5.2. 25.01.2019 року позивачем поданий до податкового органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, в якому в таблиці № 1 додатка 5 самостійно визначено суми нарахованого єдиного внеску в сумі 9828,72 грн. (а.с.27)

04.02.2019 року позивачем повторно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, в якому зазначено суми нарахованого єдиного внеску - 0,00 грн.

Зі змісту квитанції № 2 від 11.02.2019 року вбачається, що відомості зі звітності страхувальника не внесено до Реєстру застрахованих осіб, оскільки не зазначена сума на яку нараховується єдиний внесок. (а.с. 8, 9)

5.3. 05.02.2019 року позивачем до контролюючого органу подано лист, відповідно до якого повідомлено відповідача про те, що позивач, як пенсіонер за віком звільнений від сплати єдиного соціального внеску, відтак звіт від 25.01.2019 року про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску сформовано та подано помилково. (а.с.7)

5.4. 16.04.2019 року Головне управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області сформувало та надіслало на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-19882-52 про сплату заборгованості з єдиного внеску в сумі 9828,72 грн станом на 28 лютого 2019 року. (а.с.11)

5.5. 26.05.2019 року позивачем подано заперечення на вимогу про сплату боргу.

5.6. Листом від 11.06.2018 року № 4425/ФОП/24-13-52-06 відповідачем повідомлено позивача про те, що у разі самостійного визначення платниками бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах, при цьому посилався на норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". (а.с.36)

5.7. 09.08.2019 року позивачем подано заяву до контролюючого органу, в якій останній просив вважати не поданим та помилковим звіт про суми нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік реєстраційний номер № 11639142 від 25.01.2019 року. (а.с.38)

5.8. Відповідно до пенсійного посвідченні № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 26.07.2010 року. (а.с.34)

5.9. Судом також досліджені наступні документи: розрахунок заборгованості на суму 9828,72 грн; інтегрована картка платника податку; корінець вимоги про сплату недоїмки від 16.04.2019 року; (а.с.20,21,24)

6.До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

6.1. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

6.2. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом №2464, нарахування і сплата фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом МФУ від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 499).

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець 02.08.2006 року. 01.10.2016 року позивача взято на облік як платника єдиного внеску. Відповідно до пенсійного посвідчення позивач є пенсіонером з 26.07.2010 року.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону №2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до приписів статті 25 Закону №2464 передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У випадках, зазначених в абзаці дев`ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Відповідно до відомостей облікової картки платника ЄСВ за позивачем обліковано недоїмку зі сплати ЄСВ відповідно до самостійно поданої звітності про суми нарахованого ЄСВ у сумі 9828,72 грн.

6.3. Судом встановлено, що 25.01.2019 року позивачем подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску у сумі 9828,72 грн.

Згідно пункту 3 розділу 4 Інструкції № 499 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до пункту 3 розділу 6 Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Судом враховано, що до відповідача подано заяву позивачем 05.02.2019 року (до прийняття відповідачем оскаржуваної вимоги) де зазначено, що він є пенсіонером, тому як фізична особа-підприємець, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування не зобов`язана сплачувати ЄСВ згідно чинного законодавства. Позивач також клопотав зняти/здійснити коригування помилково вказаних сум у звітах. Проте, відповідачем повідомлено, що у разі самостійного визначення платником бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах, тому вважати звіт недійсним підстав немає.

Слід зазначити, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки. Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, що не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі Rysovskyy проти України, 29979/04, п.71).

Згідно статті 2 Закону № 2464 його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №2464 особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати, за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дана норма кореспондується з пунктом 3 розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 14.04.2015 № 435 (далі - Порядок № 435), згідно якого фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

6.4. Судом також встановлено, що позивач будучи суб`єктом господарювання не приймав добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Проаналізувавши наведене вище суд вважає, що відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про обов`язок сплати ЄСВ з боку позивача. Помилкова подача позивачем звітності за 2018 рік не свідчить про добровільну участь позивача у системі страхування.

Відповідно пункту 6 Розділу VI Інструкції № 499 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом.

Позивач обґрунтував обставини помилковості поданої звітності, звернувшись з проханням зняти/здійснити коригування помилково вказаних сум у звітах та додатково подав уточнений звіт від 04.02.2019 року, де зазначив суми нарахованого єдиного соціального внеску - 0,00 грн. В свою чергу позивач також очікував відповідного реагування відповідача на внесення змін до облікових записів щодо припинення обов`язку сплати ЄСВ (виправлення недостовірних відомостей). Разом з тим, відповідачем не вчинено дій щодо коригування відомостей з єдиного внеску, натомість відповідачем прийнято оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Заперечуючи проти позову, відповідач зводив свої аргументи до того, що факт подання звіту позивачем розцінюється як свідома активна дія про намір сплатити єдиний соціальний внесок, що свідчить про добровільний характер поведінки особи. Суд відхиляє такі доводи, оскільки позивачем не укладалася відповідна угода про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування згідно вимог ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що є виключною умовою для визнання позивача платником єдиного внеску за наведених обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №806/1575/16, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Слід зазначити й те, що у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 805/2195/17 висловлена позиція щодо пункту 4 статті 4 Закону № 2464, зокрема зазначено: "аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу"

Отже, позивач належить до категорії осіб, які звільняються від сплати єдиного внеску, оскільки згідно пенсійного посвідчення є пенсіонером, перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком.

6.5. Водночас суд звертає увагу на те, що відповідачем складено оскаржувану вимогу на виконання повноважень, у порядку і у спосіб, передбачений законом. Проте, оцінюючи рішення за критеріями згідно частини 2 статті 2 КАС України, варто зазначити, що оскаржувану вимогу прийнято нерозсудливо з огляду на наявне завчасне інформування (до прийняття вимоги) про помилковість поданого звіту без урахування усіх обставин справи у контексті права позивача, як на виправлення помилки, так і на добровільну участь у системі загальнообов`язкового страхування з огляду на статус пенсіонера і платника єдиного податку.

Розглядаючи вказаний спір суд вважає за необхідне зазначити й те, що практика Європейського суду з прав людини, яка сформувалася з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків свідчить, що існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків, слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України", "Щокін проти України"), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

З огляду на наведене вище, суд з урахуванням всіх обставин справи дійшов висновку, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) підлягає скасуванню.

6.6. Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд погоджується з мотивами і аргументами на які посилався позивач, оскільки наведений перелік доказів повністю спростовує позицію відповідача, відтак адміністративний позов слід задовольнити повністю.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд (окрім іншого) враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Звертаючись до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн, як за одну позовну вимогу немайнового характеру (квитанція 27297164-1 від 02.07.2019 року). Разом з тим, позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу на суму 9828,72 грн по своїй суті є вимогою майнового характеру.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року - 1921,00 грн., встановлений статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік, та враховуючи заявлену вимогу майнового характеру, позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір в загальній сумі 768,40 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач звертаючись до суду сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж того вимагає стаття 4 Закону України "Про судовий збір", а тому надміру сплачений судовий збір у розмірі 1152,60 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України (з розрахунку 1921,00 грн - 768,40 = 1152,60грн).

7.2. Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати - судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2019 року № Ф-19882-52.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

4. Повернути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 1152,60 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - ГУ ДФС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-а, м. Чернівці, )

Суддя Боднарюк О.В.