Справа № 459/2057/18
Суддя: Новосад М. Д.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/2057/18
Провадження № 2-а/459/9/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2019 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосад М.Д.,

з участю секретаря судового засідання Сиванич У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Червонограді за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Черниша Богдана Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив скасувати постанову серії ВР № 278634 від 25.06.2018 року, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122, ст.126 КУпАп та накладено адмінстративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 520,00 грн.; справу щодо нього закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу таких правопорушень.

На обгрунтування позову послався на те, що жодного протоколу відносно нього не складалося, що в свою чергу позбавило його на повний та справедливий захист. Стверджує, що інспектор поліції порушив вимоги КУпАП щодо місця розгляду справи, не роз`яснив його права. Крім цього вказує на те, що постанова датована 25.06.2018 року, таку отримав рекомендованим листом 23.06.2018 року, а надсилалася така йому 18.06.2018 року.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 03.07.2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28.02.2019 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Розгляд справи здійснено за відсутності сторін без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.229 КАС України.

Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до постанови серії ВР № 278634 від 15.06.2019 року ОСОБА_1 15.06.2018 року о 20.00 год. на а/д М-09 Львів-Рава-Руська 67км+500м порушив правила зупинки стоянки, що створюють перешкоди дорожнього руху, а також не пред`явив посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса страхування ЦПВВНТЗ, чим порушив п.п. 15.10 д, 2.1 а, 2.1 б, 2.1 ґ Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Приписами статті 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов`язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

У відповідності до п.п. 15.10 д ПДР України стоянка забороняється: у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно з ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1а, б Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон), чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019);

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

У відповідності до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.1 "а" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Суд критично оцінює посилання позивача як на одну з підстав обґрунтованості позову те, що постанова, зазначена вище є неправомірною, а отже, підлягає скасуванню, оскільки інспектором поліції не складався протокол відносно нього, постанова винесена без слухання справи у відділі поліції, винесена така на місці зупинки транспортного засобу, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, адміністративні правопорушення, передбачені частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частинами першою, другою і четвертою статті 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, другою, третьою і п`ятою статті 122, статтею 126 КУпАП.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У відповідності до положення ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV вказаної вище Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення такого правопорушення, не складаючи при цьому протоколу про адміністративне правопорушення, тому пояснення позивача на увагу суду не заслуговують.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що при винесенні постанови серії ВР № 278634 від 15.06.2018 року інспектор не дотримався вимог, передбачених ст..286 КУпАП, виходячи з такого.

У разі, якщо інспектор під час винесення постанови порушив визначені зазначеною вище нормою права позивача, останній наділений правом оскаржити його дії до вищестоящого органу або ж до суду.

У даному спорі питання оскарження неправомірних дій працівника національної поліції не розглядається, оскільки позивач оскаржує незаконність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Сам факт не роз`яснення прав особі під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення не може тягнути за собою скасування по суті правильного рішення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху за наявності встановленого факту вчинення такого правопорушення.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 278634 від 15.06.2018 року, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення, то у такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, норми якої не передбачають обов`язкове зазначення в її змісті нормативного акту, який було порушено, а лише вказують на необхідність зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, з чого можна зробити висновок, що саме тільки рішення суду щодо порушення інспектором черговості певних етапів при розгляді справи не виключає факту вчинення правопорушення позивачем, а також настання адміністративної відповідальності за адміністративний проступок.

Судом не встановлено порушень з боку інспектора Національної поліції вимог ст.ст. 278, 279 КпАП України.

Усі твердження позивача щодо обґрунтованості позову спростовуються відеоматеріалами, наданими представником Управління патрульної поліції у Львівській області. Також суд до уваги не бере міркування позивача стосовно не вірної дати складення оспорюваної ним постанови, адже із доданої представником Управління копії такої постанови вбачається дата її винесення «15.06.2018 року», крім цього відеоматеріалами датовані 15.06.2018 року.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку при розгляді справи про адміністративне правопорушення дії поліцейського були правомірними та такими, що не порушували права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а постанова серії ВР № 278634 від 15.06.2018 року обґрунтована та винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Також суд вважає доведеним наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, протилежного позивачем не доведено.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.09.2019 року.

Суддя: М. Д. Новосад