Справа № 816/2081/17
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 816/2081/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінчина О.М.,

представника позивача - Карасенко О .О .,

представника відповідача - Новоселецької І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" /далі - позивач, ТОВ "Агротех-Гарантія"/ звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області /далі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області/ про скасування податкового повідомлення-рішення № від 08 листопада 2017 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати ПДВ у розмірі 2193287,46 грн /а.с. 4-5 т.1/.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Агротех-Гарантія" правомірно віднесено податок на додану вартість на загальну суму 1462193,50 грн, сплачений у зв`язку з придбанням легкових автомобілів, до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість спеціального режиму оподаткування за лютий, квітень, липень 2016 року, адже такі автомобілі є основними засобами, які хоч і не використовуються в процесі вирощування, збирання продукції, обробці землі тощо, їх використання пов`язане з виробничим процесом та забезпеченням загальної діяльності сільськогосподарського підприємства. На підтвердження використання легкових автомобілів в господарській діяльності товариства були оформлені наказ про введення в експлуатацію об`єкту основних засобів; наказ про порядок використання автомобілів на підприємстві; накази про відрядження працівників підприємства; первинні документи щодо маршруту руху, кілометражу, кількості використаного автомобіля, які надавалися інспекторам під час перевірки.

Відповідач позов не визнав та у запереченнях на позовну заяву /а.с. 162-163 т.1/ просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на висновки документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Агротех-Гарантія", викладені в акті перевірки №1412/16-31-14-01-10/31622816 від 30 жовтня 2017 року, зокрема на те, що придбані позивачем легкові автомобілі не мають спеціального призначення щодо їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а тому не можуть бути основною або невід`ємною складовою процесу виробництва сільськогосподарської продукції. Таким чином, включення позивачем податку на додану вартість, сплаченого у ціні придбання легкового автомобілю, до податкового кредиту Декларації з податку на додану вартість спеціального режиму оподаткування за відповідний період є порушенням вимоги підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України. До такої декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого статтею 209 ПК України.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 816/2081/17 /а.с.250-255 т.1/, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року /а.с. 168-174 т.3/, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № від 08 листопада 2017 року в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" грошового зобов`язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 14010100" на загальну суму 2193290,25 грн (в тому числі: 1462193,50 грн - за основним платежем, 731096,75 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями) та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" судові витрати у сумі 32899,32 грн.

Постановою Верховного Суду від 28 березня 2019 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.226-231 т.3/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до провадження та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

20 травня 2019 року до суду надійшли пояснення відповідача /а.с.240-241 т.3/, в яких він зазначив, що легкові автомобілі не використовувались у виробництві сільськогосподарської продукції, а тому суми ПДВ, сплачені позивачем в ціні придбання цих автомобілів, не відносяться до податкового кредиту суб`єкта спеціального режиму відповідно до підпункту 209.15.1 пункту 209.1 статті 209 ПК України.

02 липня 2019 року до суду надійшли пояснення позивача /а.с.4-7 т.4/, з яких слідує, що за лютий, квітень та липень 2016 року ТОВ "Агротех-Гарантія" подавало два види податкових декларацій з податку на додану вартість: податкову декларацію з податку на додану вартість (загальну) та податкову декларацію з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування діяльності), а також здійснювало такі види господарських операцій як оренда частини нежитлового приміщення; надання в оренду частини приміщення фізичній особі; благодійна допомога на харчування учнів школи; надання послуг в рослинництві (збирання врожаю), постачання основного засобу тощо. Оскільки доходи, отримані в 2016 році від діяльності, не пов`язаної із виробництвом сільськогосподарської продукції, не обумовлені використанням спірних легкових автомобілів, є підстави для висновку, що використання цих автомобілів пов`язано з виробництвом сільськогосподарської продукції.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимогу заявленого позову, а представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечувала з мотивів, наведених в акті перевірки № 1412/16-31-14-01-10/31622816 від 30 жовтня 2017 року та у запереченнях на позовну заяву і письмових поясненнях.

Заслухавши вступне слово представників учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" пройшло передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набуло правового статусу юридичної особи, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом - 31622816 та знаходиться на обліку як платник податків, зборів (обов`язкових платежів) в Миргородській ОДПІ та в період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року використовувало спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість /а.с. 71-74, 84 т. 1/.

Видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" за КВЕД є: 01.11 "Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур"; 03.12 "Прісноводне рибальство"; 46.21 "Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин"; 46.31 "Оптова торгівля фруктами й овочами"; 77.31 "Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування"; 77.39 "Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у. "; 81.30 "Надання ландшафтних послуг"; 47.11 "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами"; 47.19 "Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах"; 47.89 "Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами"; 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" та ін. /а.с. 71-74 т.1/.

У період з 12 вересня 2017 року по 09 жовтня 2017 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Агротех-Гарантія" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2017 року, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 липня 2015 року по 30 червня 2017 року.

За результатами перевірки складено акт №1412/16-31-14-01-10/31622816 від 30 жовтня 2017 року /а.с. 81-155 т.1/, в якому зафіксовано порушення ТОВ "Агротех-Гарантія" , зокрема, вимог пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10, 201.11 статті 201, пунктів 209.2, 209.6, 209.7 та підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством занижено податок на додану вартість у декларації з ПДВ (спеціальній )на загальну суму 1442505,00 грн, у т.ч.: за жовтень 2015 року на 23338,00 грн, за грудень 2015 року на 103608,00 грн, за лютий 2016 року на 223962,00 грн, за березень 2016 року на 6234,00 грн, за квітень 2016 року на 577061,00 грн, за листопад 2016 року на 508302,00 грн /а.с.90-95, 126 т.1/.

На підставі вищевказаного висновку акта перевірки ГУ ДФС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ "Агротех-Гарантія" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" на загальну суму 2494480,50 грн (в т.ч. основний платіж - 1662987,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 831493,50 грн) /а.с. 156-157 т.1/.

Не погодившись із прийняттям цього податкового повідомлення-рішення у частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2193287,46 грн (1462193,50 грн - основний платіж, 731096,75 грн - штрафні (фінансові) санкції), позивач звернувся до суду з цим позовом.

Судом встановлено, що до 01 січня 2017 року ТОВ "Агротех-Гарантія" перебувало на спеціальному режимі оподаткування податком на додану вартість та, окрім податкової декларації з ПДВ з позначкою « 0110», подавало податкову декларацію з ПДВ з позначкою « 0121».

Фактичною підставою для збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у спірній сумі слугувало віднесення товариством до податкового кредиту податкових декларацій з податку на додану вартість з позначкою « 0121» (спеціальної) за лютий, квітень та липень 2016 року сум ПДВ (668390,83 грн, 445000,00 грн та 348802,67 грн), сплачених у зв`язку з придбанням легкових автомобілях марки BMW 740Ld xDrive G12 (кузов № НОМЕР_1 ), марки Mercedes Benz V 250 (кузов № НОМЕР_2 ) та марки AUDI Q7 (кузов № НОМЕР_3 ) відповідно.

На підтвердження обґрунтованості включення сум податку на додану вартість по придбаним легковим автомобілям саме до податкових декларацій з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування діяльності) товариство під час перевірки надало контролюючому органу:

-контракт з ТОВ «АВТ Баварія» № 16 -1570 від 04 квітня 2016 року на поставку автомобіля марки BMW 740Ld xDrive G12 (кузов № НОМЕР_1 ), договір з ТОВ «Транссигнал ОЛК» № 250116 від 25 січня 2016 року на поставку автомобіля марки Mercedes Benz V 250 (кузов № НОМЕР_2 ) та договір з ТОВ «Ауді-Центр Київ»№ АЮ16024 від 26 липня 2016 року на поставку автомобіля марки AUDI Q7 (кузов № НОМЕР_3 );

- накази ТОВ "Агротех-Гарантія" №34/1 від 30 квітня 2016 року, №67/1 від 02 серпня 2016 року та №14/1 від 25 лютого 2016 року щодо передачі основних засобів відповідно водіям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для експлуатації в межах господарської діяльності;

- накази ТОВ "Агротех-Гарантія" про порядок використання автомобілів №35/1 від 30 квітня 2016 року, №68/1 від 02 серпня 2016 року та №15/1 від 25 лютого 2016 року, відповідно до яких автомобіль марки BMW 740Ld xDrive G12 наказано закріпити за учасником товариства ОСОБА_5 , водіями ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; автомобіль марки AUDI Q7 наказано закріпити за директором з правових питань ОСОБА_8 , водіями ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ; автомобіль марки Mercedes Benz V 250 наказано закріпити за учасником товариства ОСОБА_10 , водіями ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ;

- акти прийому-передачі автомобіля №16-728 від 07 квітня 2016 року, №ВЄ-00000008 від 30 квітня 2016 року, №ВЄ-00000032 від 03 серпня 2016 року, №ВЄ-0000003 від 25 лютого 2016 року від 28 липня 2016 року;

- видаткові накладні №326281 від 28 липня 2016 року, №РН-004 від 24 лютого 2016 року;

- платіжні доручення №1747 від 04 квітня 2016 року, №5015 від 27 липня 2016 року, №890 від 23 лютого 2016 року, №815 від 19 лютого 2016 року.

Підписом генерального директора ТОВ "Агротех-Гарантія" ОСОБА_11 та головним бухгалтером ТОВ "Агротех-Гарантія" ОСОБА_12 в акті перевірки №1412/16-31-14-01-10/31622816 від 30 жовтня 2017 року підтверджено, що первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові (інші) документи, що свідчать про діяльність платника податків (спростовують викладені в акті перевірки факти) за період, що перевіряється, відсутні /а.с.128 т.1/.

Перевіряючи правильність формування позивачем податкового кредиту за лютий, квітень та липень 2016 року на загальну суму 1462193,50 грн та юридичну і фактичну обґрунтованість податкового повідомлення-рішення в оспорюваній частині на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з такого.

Правовідносини з приводу справляння податку на додану вартість унормовані Податковим кодексом України /далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/.

Нормами статті 209 Податкового кодексу України, яка була чинною до 01 січня 2017 року, врегульований спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства.

Пунктом 209.1 зазначеної статті визначено, що резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Відповідно до пункту 209.2 статті 209 ПК України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку , затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 209.3 цієї статті якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 209.6 цієї ж статті визначено, що сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, а пунктом 209.7 такої ж статті- сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб`єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Відповідно до підпункту "а" підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит - це товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва зернових культур і технічних культур, та/або частково для виробництва продукції тваринництва, та/або частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких зернових і технічних культур, продукції тваринництва та інших сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх сільськогосподарських товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

Пунктом 209.17 статті 209 ПК України встановлено, що дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства поширюється на:

209.17.1. вирощування зернових та технічних культур (01.11.0 КВЕД): вирощування зернових культур на зерно для продовольчого споживання, на корм, на насіння; вирощування бобових культур, які підлягатимуть сушінню, лущінню на зерно для продовольчого споживання, на корм, на насіння; вирощування картоплі для продовольчого споживання, технічних цілей, на насіння; вирощування фабричного цукрового буряку; вирощування тютюну і махорки, первинне оброблення листя (збирання, сушіння, сортування тощо), вирощування розсади; вирощування насіння та плодів олійних культур (арахісу, сої, соняшнику, кользи, рапсу, рижію тощо) для продовольчого споживання, технічних цілей, а також на насіння; вирощування однорічних і багаторічних трав на зелений корм, випас, сіно, сінаж і силос; вирощування кормових коренеплодів (буряку, брукви, турнепсу тощо); вирощування баштанних кормових культур; вирощування зернових і зернобобових, а також їх сумішей на зелений корм, випас, сіно, сінаж, силос; одержування насіння цукрового буряку та насіння кормових культур (включаючи трави); вирощування та первинне оброблення (замочування) прядивних культур; вирощування ефіроолійних культур; вирощування лікарських однорічних і багаторічних трав`янистих, напівчагарникових, ліано- та деревоподібних культур; вирощування садивного матеріалу ефіроолійних та лікарських культур; вирощування коренеплодів і бульбоплодів з високим вмістом крохмалю або інуліну (топінамбуру, батату тощо); вирощування шишок хмелю, цикорію;

209.17.2. овочівництво; декоративне садівництво та вирощування продукції розсадників (01.12.0 КВЕД): вирощування овочевих та баштанних культур для продовольчого споживання: помідорів, огірків, капусти, столової моркви та буряків, кабачків, баклажанів, динь, кавунів, бобових, які не підлягатимуть лущінню, салатів, цибулі, цукрової кукурудзи та інших; вирощування зелені: кропу, петрушки, салату, шпинату тощо; вирощування овочевої розсади, насіння овочевих культур; вирощування міцелію та грибів, збирання лісових грибів; вирощування квітів, насіння, розсади, квіткових цибулин, бульб тощо; вирощування садивного матеріалу плодово-ягідних і горіхоплідних культур та винограду;

209.17.3. вирощування фруктів, ягід, горіхів, культур для виробництва напоїв і прянощів (01.13.0 КВЕД): вирощування фруктів: яблук, слив тощо; вирощування ягід: суниці, малини, смородини тощо; вирощування винограду; вирощування горіхів (горіхів волоських, мигдалю, фісташок, фундука тощо); вирощування культур для виробництва прянощів (листя, квітів, насіння, плодів); вирощування садивного матеріалу рослин для виробництва прянощів; перероблення фруктів, ягід і винограду на вино в межах господарства, що їх вирощує;

209.17.4. розведення великої рогатої худоби (01.21.0 КВЕД): відтворювання поголів`я великої рогатої худоби; вирощування великої рогатої худоби; одержання сирого молока корів, буйволиць, ячих; одержання сперми бугаїв;

209.17.5. розведення овець, кіз, коней (01.22.0 КВЕД): відтворювання поголів`я овець, кіз, коней, мулів, віслюків; вирощування овець, кіз, коней, мулів, віслюків; одержання сирого овечого і козячого молока; одержання сирого кобилячого молока; одержання овечої вовни; одержання козячої вовни та козячого пуху; одержання волос тварин; одержання сперми баранів, козлів, жеребців;

209.17.6. розведення свиней (01.23.0 КВЕД): відтворювання поголів`я свиней; вирощування свиней; одержання сперми кнурів;

209.17.7. розведення птиці (01.24.0 КВЕД): відтворювання поголів`я свійської птиці (курей, гусей, індиків, цесарок, перепілок, страусів тощо); вирощування свійської птиці; одержання яєць;

209.17.8. розведення інших тварин (01.25.0 КВЕД): розведення тварин на фермах; розведення кролів, одержання продукції кролівництва (шкурки); розведення бджіл, одержання меду, воску тощо; розведення хутрових звірів, одержання хутрової сировини; розведення водоплавних тварин (нутрій, ондатр тощо); розведення шовкопряда, одержання коконів шовкопряда; вирощування каліфорнійського червоного черв`яка та інших вермікультур; одержання біогумусу; розведення інших тварин (верблюдів, оленів, лабораторних тварин тощо); одержання іншої продукції тварин; одержання сирої шкури свиней;

209.17.9. змішане сільське господарство (01.30.0 КВЕД);

209.17.10. лісівництво (02.01.1 КВЕД): вирощування будівельного лісу: посадка, підсадка саджанців, охорона лісу та лісосік; вирощування молодого порослевого лісу та балансової деревини; вирощування лісосадивних матеріалів; вирощування різдвяних ялинок; вирощування рослинних матеріалів для плетіння;

209.17.11. одержання продукції лісового господарства (02.01.2 КВЕД): збирання лісових продуктів (жолудів, каштанів, моху тощо); збирання соків (березового, кленового тощо); збирання живиці, природних смол; збирання насіння дерев і чагарників для лісонасаджень; збирання корка, шелаку, камеді, бальзамів, дикорослих луб`яних рослин;

209.17.12. рибництво (05.02.0 КВЕД): морське і прісноводне рибництво;

209.17.13. надання послуг у рибальстві, рибництві: послуги, пов`язані з рибальством (05.01.0 КВЕД); надання послуг, пов`язаних з діяльністю риборозплідників та рибних ферм, обстеження стану водоймищ (05.02.0 КВЕД);

209.17.14. надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту (01.41.0 КВЕД): надання послуг у рослинництві за винагороду або на договірній основі: передпосівна підготовка полів і насіння сільськогосподарських культур; посів і садіння сільськогосподарських культур; обприскування сільськогосподарських культур, у тому числі з повітря; обрізання плодових дерев та винограду; пересаджування рису, розсаджування буряку; надання послуг із збирання врожаю та підготовка продукції до первинної реалізації: очищення, різання, сортування, сушіння, дезінфекція, покривання воском, полірування, пакування, лущення, замочування, охолодження чи пакування навалом, у тому числі з фасуванням у безкисневому середовищі; захист рослин від хвороб і шкідників; агрохімічне обслуговування; надання послуг із використанням сільськогосподарської техніки за участю обслуговуючого персоналу; експлуатація зрошувальних і осушувальних систем; насадження та облаштування ландшафту для захисту від шуму, вітру, ерозії, видимості та засліплення; облаштування і догляд ландшафту з метою захисту навколишнього природного середовища (відновлення природного стану, рекультивація, меліорація земель, створення зон затримки вологи, відстійників дощової води тощо);

209.17.15. надання послуг у тваринництві (01.42.0 КВЕД): надання послуг у тваринництві за винагороду або на договірній основі: утримання тварин та послуги з догляду за свійською худобою і птицею; послуги з обстеження стану стада, перегону та випасу худоби, очищення та дезінфекції тваринницьких приміщень тощо; послуги із стимулювання розведення худоби і птиці та забезпечення зростання їх продуктивності; штучне запліднення тварин; стриження овець;

209.17.16. надання послуг у лісовому господарстві (02.02.0 КВЕД): послуги з лісівництва (таксація, оцінка промислового використання лісу, посадка саджанців, залісення та лісовідновлення тощо); захист лісу від пожеж; боротьба із шкідниками та хворобами лісу; послуги з лісозаготівлі (транспортування необробленої деревини в межах лісу);

209.17.17. обробка чи переробка продукції, одержаної в результаті діяльності платника податку у сфері сільського та лісового господарства і рибальства, вважається діяльністю у сфері сільського та лісового господарства і рибальства за умови, якщо така продукція вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку (крім їх придбання в інших осіб) (05.01.0, 15.11.0, 15.12.0, 15.13.0, 15.20.0, 15.31.0, 15.32.0, 15.33.0, 15.41.0, 15.42.0, 15.43.0, 15.51.0, 15.61.0, 15.62.0, 15.71.0, 15.81.0, 15.83.0, 15.85.0 КВЕД).

Отже, дія спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства поширюється на виробництво (вирощування, обробку, переробку) сільськогосподарської продукції.

Згідно з пунктом 209.13 статті 209 ПК України сільськогосподарське підприємство - суб`єкт спеціального режиму оподаткування подає податкову декларацію у строки та в порядку, що встановлені для інших платників податку. Форма податкової декларації, яка подається сільськогосподарським підприємством - суб`єктом спеціального режиму оподаткування, затверджується відповідно до пункту 201.15 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу І Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289, передбачено, що платники податку, які згідно зі статтею 209 розділу V Кодексу застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, крім декларації 0110, подають податкову декларацію з позначкою "0121" / "0122" / "0123" (далі - декларація 0121 - 0123), яка є невід`ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого указаною статтею.

Таким чином, при визначенні напряму декларування сум ПДВ та включення їх до податкової декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування діяльності) визначальним критерієм є безпосередній зв`язок товарів (послуг) та основних фондів, які придбаваються (споруджуються), з виробництвом сільськогосподарської продукції.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені у статті 44 ПК України.

Так, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту /пункт 44.1 статті 44 ПК України/.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності /пункт 44.6 статті 44 ПК України/.

Отже, підставою для формування показників податкової звітності є належним чином оформлені первинні документи та інші документи, що пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів. Ненадання платником податків під час здійснення перевірки документів, котрі мають щонайменший вплив на обрахунок показників податкової звітності, створює юридичний наслідок, який передбачений пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України.

Обґрунтовуючи правильність формування податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування) за лютий, квітень та липень 2016 року на загальну суму 1462193,50 грн по придбаним легковим автомобілям BMW 740Ld xDrive G12, Mercedes Benz V 250 та AUDI Q7, позивач в ході судового розгляду справи посилався на такі документи:

- накази про введення автомобілів в експлуатацію №14/1 від 25 лютого 2016 року, №34/1 від 30 квітня 2016 року, №67/1 від 02 серпня 2016 року /а.с. 6, 8, 10 т.1/, накази про порядок використання автомобілів на підприємстві №15/1 від 25 лютого 2016 року, № 35/1 від 30 квітня 2016 року, №68/1 від 02 серпня 2016 року /а.с. 7, 9, 11 т.1/, відповідно до яких основні засоби передано водіям для експлуатації в межах господарської діяльності товариства та закріплено автомобілі за учасниками, керівництвом та водіями товариства;

- накази про відрядження генерального директора ОСОБА_11 №196 від 23 березня 2016 року, №231 від 12 квітня 2016 року, №863 від 19 травня 2016 року, №944 від 01 червня 2016 року, №946 від 24 червня 2016 року, №1071 від 07 жовтня 2016 року, №1095 від 26 жовтня 2016 року, №1096 від 03 листопада 2016 року, №1097 від 14 грудня 2016 року, №1099 від 21 грудня 2016 року /а.с.179, 188, 196, 202, 213, 218, 224, 229, 234-235 т.1/, згідно з якими генеральним директором використовувались легкові автомобілі Mercedes НОМЕР_5, BMW НОМЕР_6 та Audi НОМЕР_4 для поїздок у відрядження з метою підписання угод, зокрема договорів поставки сільськогосподарської продукції №16 від 23 березня 2016 року, №60093798 від 12 квітня 2016 року, №009/17 від 26 жовтня 2016 року, №135/16-ЦО від 03 листопада 2016 року /а.с.180-187, 189-195, 225-228, 230-233 т.1/, договору комплексного страхування посівів №201/01/52321 від 19 травня 2019 року /а.с.197-201 т.1/, договорів добровільного страхування майна №201/01/53325 від 01 червня 2016 року, №201/01/52326 від 01 червня 2016 року /а.с. 203-213 т.1/, договорів купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №36-16 від 24 червня 2016 року, №350/16 від 07 жовтня 2016 року /а.с.214-217, 219-223 т.1/;

- службові записки від 19 вересня 2019 року, від 28 вересня 2016 року, від 10 жовтня 2016 року, від 29 березня 2017 року /а.с.126-128, 131 т.3/ щодо використання спірних автомобілів під час службових відряджень;

- накази №1100 від 03 жовтня 2016 року, №1109 від 30 листопада 2016 року, №71 від 20 січня 2017 року, №156 від 03 березня 2017 року, №163 від 14 березня 2017 року, №852 від 21 червня 2017 року, №953 від 14 липня 2017 року, №1045 від 26 листопада 2017 року, №1078 від 06 грудня 2017 року, №143 від 16 березня 2018 року, №149 від 20 березня 2018 року/а.с.129-130, 132-140 т.3/ щодо використання легкових автомобілів для службових поїздок.

Скасовуючи постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі №816/2081/18 і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд вказав, що поза межами дослідження судів залишено питання: чи відносяться придбані автомобілі до техніки сільськогосподарського призначення та чи використовувались вони безпосередньо у виробництві сільськогосподарської продукції.

У ході нового розгляду справи позивачем надані додаткові документи на підтвердження правомірності включення до податкових декларацій з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування) сум ПДВ, сплачених в цінах придбання легкових автомобілів, а саме:

- накладні на перевезення насіння та палива №17 від 17 квітня 2017 року (автомобіль Audi НОМЕР_4), №18 від 06 квітня 2017 року (автомобіль Audi НОМЕР_4), №33 від 26 квітня 2917 року (автомобіль Audi НОМЕР_4), від 10 травня 2017 року (автомобіль BMW НОМЕР_6), №160 від 23 червня 2016 року (автомобіль BMW НОМЕР_6), №69 від 25 квітня 2016 року (автомобіль Mercedes НОМЕР_5), від 01 листопада 2016 року (автомобіль Audi НОМЕР_4), від 19 квітня 2016 року (автомобіль Mercedes НОМЕР_5), №47 від 14 квітня 2016 року (автомобіль Mercedes НОМЕР_5), від 20 жовтня 2016 року (автомобіль BMW НОМЕР_6), від 25 жовтня 2016 року (автомобіль Audi НОМЕР_4) та від 21 квітня 2016 року (автомобіль Mercedes НОМЕР_5) /а.с.9-14 т.4/;

- накази ТОВ "Агротех-Гарантія" №78 від 01 вересня 2016 року, №37/1 від 16 травня 2016 року, №67 від 03 квітня 2017 року, №21 від 01 квітня 2016 року, №35 від 04 травня 2016 року/а.с. 15, 17, 20-22 т.4/, відповідно до яких автомобілі Mercedes НОМЕР_5, BMW НОМЕР_6 та Audi НОМЕР_4 залучено для об`їзду полів з метою контролю за збиранням урожаю зернових культур та проведенням польових робіт та автомобіль BMW НОМЕР_6 передано керуючому відділенням ОСОБА_13 у тимчасове користування на період з 16 травня 2016 року по 19 травня 2016 року;

- наказ ТОВ "Агротех-Гарантія" №35 від 04 травня 2016 року/а.с.19 т.4/, яким оголошено догану водію автомобіля Mercedes НОМЕР_5 за перевезення сторонніх осіб на вказаному автомобілі;

- службову записку завідувача підрозділу автопарку ОСОБА_14 від 16 вересня 2016 року /а.с.16 т.4/, згідно з якою автомобіль Mercedes НОМЕР_5 задіяно для перевезення працівників до полів у період з 16 травня 2016 року по 19 травня 2016 року;

- доповідну записку водія ОСОБА_3 від 16 вересня 2016 року /а.с. 18 т.4/, відповідно до якої 16 вересня 2019 року автомобілем Audi НОМЕР_4 перевозилися запчастини з тракторної бригади.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що легкові автомобілі BMW 740Ld xDrive G12, Mercedes Benz V 250 та AUDI Q7 використовувалися в процесі організації загальної господарської діяльності позивача та безпосередньої участі у виробництві сільськогосподарської продукції не приймали та наслідків у вигляді виробленої (обробленої, переробленої) сільськогосподарської продукції не створювали.

Підтвердженням цьому є і те, що учасники товариства ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , за якими закріплювалися автомобілі BMW 740Ld xDrive G12 та Mercedes Benz V 250, не є працівниками цього товариства, а відтак використання цих автомобілів вказаними особами не пов`язане з безпосереднім виробництвом сільськогосподарської продукції.

Окрім цього, до надання ТОВ "Агротех-Гарантія" додаткових документів суд ставиться критично, адже вказані документи під час перевірки не надавалися і в силу статті 44 ПК України вважаються такими, що були відсутні на момент перевірки. До того ж ці документи жодним чином не підтверджують належність легкових автомобілів Mercedes НОМЕР_5, BMW НОМЕР_6 та Audi НОМЕР_4 до техніки сільськогосподарського призначення та не підтверджують їхню безпосередню участь у виробництві сільськогосподарської продукції.

Суд наголошує на тому, що для застосування норми підпункту "а" підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 ПК України значення має навіть не сам факт використання автомобілів у виробництві сільськогосподарської продукції, а факт придбання автомобілів з такою технічною характеристикою, яка дозволяє використовувати ці автомобілі за своїм безпосереднім призначенням - у виробництві сільськогосподарської продукції.

Втім, легкові автомобілі по своїм технічним ознакам не можуть виконувати спеціальні функції, спрямовані на виробництво сільськогосподарської продукції, а відтак не є сільськогосподарською технікою та їх використання не пов`язане з виробництвом сільськогосподарської продукції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 червня 2019 року у справі №818/2186/14 (реєстраційний номер в ЄДРСР 82472497).

Таким чином, суми ПДВ, сплачені позивачем у цінах придбання автомобілів, мали бути включені до загальних, а не спеціальних декларацій з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення у частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 2193287,46 грн (1462193,50 грн - основний платіж, 731096,75 грн - штрафні (фінансові) санкції) відповідає критеріям законності, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення № від 08 листопада 2017 року в оспорюваній частині слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротех-Гарантія" (с. Бакумівка, Миргородський район, Полтавська область, 37632, ідентифікаційний код 31622816) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул.Європейська, буд.4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39461639) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 08 листопада 2017 року в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 2193287,46 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 вересня 2019 року.

Суддя Н.І. Слободянюк