Справа № 580/1780/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1780/19 Суддя першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Беспалова О.О.,

при секретарі - Кузик О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати відмову Держпраці від 15.03.2019 року № 1913/07-21/1802 у проведенні повторного спеціального розслідування протиправною та зобов`язати управління Держпраці у Черкаській області провести повторне спеціалізоване розслідування нещасного випадку, що стався з ФОП Арестовим В.Ю.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

02 вересня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 32004, відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого, можливість звернення суб`єкта владних повноважень до суду адміністративної юрисдикції має бути пов`язана з виконанням ним владних управлінських функцій у межах повноважень за умови, що таке право звернення прямо передбачено законом, разом з тим ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ані іншими законодавчими актами не передбачено право позивача на звернення до суду з позовом про визнання протиправною відмови відповідача у проведенні повторного спеціального розслідування та зобов`язання провести повторне спеціалізоване розслідування нещасного випадку, що стався з ФОП , у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, приймаючи рішення про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що а ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а ні іншими законодавчими актами не передбачене право управління ФСС на звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною відмови управління Держпраці у проведенні повторного спеціального розслідування та зобов`язання провести повторне спеціалізоване розслідування нещасного випадку, що стався з фізичною особою-підприємцем, більше того, на думку суду, дані правовідносини між сторонами не можуть бути предметом спору у суді.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено колегією суддів, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області звернувся до адміністративного суду з позовом до управління Держпраці у Черкаській області, в якому просить визнати відмову Держпраці від 15.03.2019 року № 1913/07-21/1802 у проведенні повторного спеціального розслідування протиправною та зобов`язати управління Держпраці у Черкаській області провести повторне спеціалізоване розслідування нещасного випадку, що стався з ФОП Арестовим В.Ю.

Управління Держпраці у Черкаській області 02 липня 2019 року подало клопотання про закриття провадження у справі, оскільки а ні Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а ні іншими законами не передбачено право позивача на звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом, а тому вказана справа не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Пунктами 1 та 2 ч.1 ст. 3 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних/господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

У позовній заяві управління ФСС посилається на Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232, однак даним порядком визначена лише процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах.

Окрім того, відповідно частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Статтею 8 Закону № 1105-XIV визначено, що виконавча дирекція Фонд є постійно діючим виконавчим органом правління Фонд. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону № 1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів є, зокрема, реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; профілактика нещасних випадків.

Відповідно до статті 51 Закону № 1105-XIV виконання статутних функцій та обов`язків Фонду щодо запобігання нещасним випадкам покладається на страхових експертів з охорони праці.

Страхові експерти з охорони праці мають право, зокрема, у складі відповідних комісій брати участь у розслідуванні нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а також у перевірці знань з охорони праці працівників підприємств.

Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 передбачено включення до складу спеціальної комісії з розслідування нещасних випадків представника Фонду соціального страхування.

При цьому варто наголосити, що положення вказаного Порядку не визначають орган ФСС як роботодавця фізичної особи-підприємця у правовідносинах з розслідування нещасного випадку, що стався з такою особою, а, на переконання суду, визначають повноваження вказаного органу саме як суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що а ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а ні іншими законодавчими актами не передбачене право управління ФСС на звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною відмови управління Держпраці у проведенні повторного спеціального розслідування та зобов`язання провести повторне спеціалізоване розслідування нещасного випадку, що стався з фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до ч.1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду у вправі № 804/8840/15 (К/9901/20095/18) зроблено висновок, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що даний спір взагалі не підлягає судовому розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області - залишити без задоволення, ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Л.В.Бєлова

О.О.Беспалов

Постанова складена в повному обсязі 10 вересня 2019 року.