Справа № 532/807/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 р.Справа № 532/807/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Рогового Романа Григоровича на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 31.07.2019 року ( ухвалене суддею Омельченко І.І.) по справі № 532/807/19 за позовом ОСОБА_1

до Інспектора батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рогового Романа Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Рогового Р.Г., в якому просив: скасувати постанову відповідача серії ЕАВ № 1034897 від 01.04.2019 р. про накладення на позивача адміністративного стягнення штрафу в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 31.07.2019 р. позов задоволено та стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2689,40 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Кобеляцького районного суді Полтавської області від 31.07.2019 р. та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України Про дорожній рух, Кодексу України про адміністративні правопорушення (в подальшому КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 01.04.2019 р. інспектором батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Роговим Р.Г. винесено постанову серії ЕАВ № 1034897, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП, за те, що він о 20.39 год. на М-22, 89 км на автомобільній дорозі Полтава-Олександрія, керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , на вітровому склі якого була тріщина в зоні дії склоочисників, чим порушив вимоги п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та пп. 31.4.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (в подальшому Правила).

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена із порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає стягненню на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2689,40 грн.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 Національного стандарту України Колісні транспортні засоби, Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 р. № 630, на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Згідно із п. 31.4.4 Правил, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) не працюють склоочисники; б) не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі.

Як вбачається з постанови серії ЕАВ № 1034897 від 01.04.2019 р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керував транспортним засобом на вітровому склі якого була тріщина в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.4.4 Правил.

Проте, в п. 31.4.3 Правил відсутня заборона експлуатації транспортних засобів, на вітровому склі яких є тріщина в зоні дії склоочисників, тобто, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не правильно кваліфіковані дії позивача та безпідставно притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки ним не порушувався п. 31.4.4 Правил.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова відповідача протиправна, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2689,40 грн., який не співмірний із розміром стягнення накладеного на позивача у вигляді штрафу в сумі 340 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовим розглядом встановлено, що представником позивача до суду першої інстанції подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, та заяву про відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу із доказами надання такої допомоги.

Як вбачається зі змісту рішення Кобеляцького районного суді Полтавської області від 31.07.2019 р. по вказаній справі, це рішення прийнято, з урахуванням вищезазначеного клопотання.

Із врахуванням того, що частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта, що докази здійснення витрат на правничу допомогу повинні надаватися виключно разом із поданням позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо співмірності відшкодування на користь позивача в суді першої інстанції витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2689,40 грн., суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Судовим розглядом встановлено, що 09.04.2019 р. між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням Адвокат укладено договір № 127 від 09.04.2019 р. (в подальшому Договір) про надання правової допомоги, за умовами якого адвокатське об`єднання Адвокат здійснює захист, представництво або надати інші види правової допомоги.

На підтвердження виконання умов цього Договору в суді першої інстанції подано: розрахунок наданих послуг у справі № 532/807/19 від 10.06.2019 р.; ордер серії ПТ № 125317; акт про приймання-передачу юридичних послуг згідно Договору від 10.06.2019 р.; рахунок-фактура від 10.06.2019 р., дублікат квитанції № 0.0..1 від 11.06.2019 р. на суму 2689,40 грн.

Дослідивши поданий розрахунок наданих послуг у справі № 532/807/19 від 10.06.2019 р., суд апеляційної інстанції встановив, що в цьому розрахунку в порушення вимог ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України не деталізовано: які саме дії спрямовані на підготовку (складання) позовної заяви 09.04.2019 р. -10.04.2019 р. протягом 8:00 год.

Крім того, предметом позову в цій справі є оскарження постанови серії ЕАВ № 1034897 від 01.04.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу 340 грн., тобто, ця справа є справою незначної складності.

Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки у поданих документах не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг у розмірі 2689,40 грн. із посиланням на первинні документи та цей розмір витрат на правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2689,40 грн., з прийняттям в цій частині постанови про стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 500 гривень.

Таким чином, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи допущено порушення норм процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає необхідним, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, скасувати рішення Кобеляцького районного суді Полтавської області від 31.07.2019 р. по справі № 532/807/19 в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2689,40 грн. та прийняти в цій частині постанову про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 500 грн. В іншій частині рішення Кобеляцького районного суді Полтавської області від 31.07.2019 р. по справі № 532/807/19 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 77, 79, 132, 134, 139, 243, 268, 271, 272, 286, 308, 315, 317, 322, 325, 326 КАС України, суд, -

.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Рогового Романа Григоровича задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 31.07.2019 року по справі № 532/807/19 скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2689 (дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 40 копійок.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

В іншій частині рішення Кобеляцького районного суді Полтавської області від 31.07.2019 р. по справі № 532/807/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич