Справа № 200/4209/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року справа №200/4209/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря Тішевського В.В., представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 р. (повний текст рішення виготовлений 09 липня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/4209/19-а (головуючий І інстанції суддя Тарасенко І.М.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 26.02.2019 року № , № , № ,-

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 26.02.2019 року № № , , ; вирішення питання судових витрат (а.с. 6-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі № 200/4209/19-а адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № головного управління ДФС у Донецькій області.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № Головного управління ДФС у Донецькій області.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № Головного управління ДФС у Донецькій області.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 88-92).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідачем було проведено фактичну перевірку позивача.

В порушення п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України позивач на вимогу перевіряючих не надав журнал обліку доходів фізичної особи підприємця та накладні, товарно-транспортні накладні на товар, що реалізується, та інші документи, які підтверджують ведення облік товарів.

Також при проведенні фактичної перевірки крамниці «Плюс» ФОП ОСОБА_1 було встановлено продаж алкогольних напоїв на розлив у невизначених для цього місцях торгівлі.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не прибув, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований у якості фізичної особи - підприємця з 29.11.2000 року, номер запису 2 012347. Види діяльності за КВЕД: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки (а.с. 15).

Службовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області 31.01.2019 року була проведена фактична перевірка господарської одиниці крамниця «Плюс», що розташована за адресою Донецька область, м. Маріуполь, вул. Черноморська, 14/9, прим. 61, за період діяльності з 01.01.2018 року по 09.02.2019 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності відповідних дозвільних документів і ліцензій, вимог інших законодавчих актів, контроль за якими покладено на органи фіскальної служби.

За результатами проведеної перевірки було складено акт № 36/05/99/14/05/ від 08.02.2019 року.

На підставі вказаного акту посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № , яким вказано на порушення п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України і визначено суму штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн., № , у якому вказано на порушення п. 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і визначено суму штрафних санкцій у розмірі 37307,58 грн., № , яким вказано на порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спрут етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці у невизначених для цього місцях торгівлі, визначено суму штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. (а.с. 19-22, 16-18).

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 Кодексу.

Згідно з п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

За унормуванням п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 31.01.2019 року № 173 «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 », 08 лютого 2019 року за результатами проведеної відповідачем перевірки було складено акт № 36/05/99/14/05/, який під особистий підпис був вручений ФОП ОСОБА_1 (а.с. 19-22).

На підставі вказаного акту посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № , яким вказано на порушення п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, визначено суму штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн., № , яким вказано на порушення п. 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», визначено суму штрафних санкцій у розмірі 37307,58 грн., № , яким вказано на порушення ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спрут етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці у невизначених для цього місцях торгівлі, визначено суму штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. (а.с. 19-22, 16-18).

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 26.02.2019 року, суд зазначає наступне.

Пунктом 85.2 встановлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Під час проведення посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області на підставі наказу від 31.01.2019 року № 173 перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1 , працівникам ДФС в межах фактичної перевірки були надані наступні документи: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; реєстраційне посвідчення на РРО № ; довідка про опломбування РРО № 1758/3375 від 18.09.2018 року; книги обліку розрахункових операцій на РРО № З/3 № Р / 4; розрахункова книжка № Р/1; ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 0584/03/11/2018/00333 від 11.09.2018 року та алкогольними напоями № 0584/03/08/2018/00329 від 11.09.2018 року; трудовий договір з працівником № 2 від 19.10.2018 року.

06 лютого 2019 року працівниками ДФС позивачу було надано лист «додаток № 1 від 06.02.2019 року», в якому зазначено перелік документів, що необхідно надати до фактичної перевірки, з посиланням на ст. 20 та ст. 85 Податкового кодексу України, а саме: журнал обліку доходів фізичної особи - підприємця; накладні; товарно - транспортні накладні на товар, що реалізується, та інші документи, що підтверджують ведення обліку товарів.

Позивач не надав відповідачу вищевказані витребувані документи, про що повідомив відповідним листом ГУ ДФС у Донецькій області від 08.02.2019 року, в якому зазначив про незаконність вимоги про витребування таких документів в рамках цієї перевірки (а.с. 25).

Як зазначалось раніше, фактична перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Водночас, право контролюючого органу проводити перевірки правильності та повноти ведення журналу обліку доходів фізичної особи - підприємця; накладні, товарно - транспортні накладні на товар що реалізується, та інші документи, що підтверджують ведення обліку товарів, є предметом документальної чи камеральної перевірок, а не фактичної, що була призначена наказом № 173 від 31.01.2019 року.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (п. 21.1.1 ст. 21 Податкового кодексу України).

У п. 85.1 ст. 85 Податкового кодексу України встановлена заборона на витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи вищевикладене, та зазначаючи, що дотримання норм законодавства з питань ведення журналу обліку доходів фізичної особа - підприємця; накладні, товарно - транспортні накладні на товар, що реалізується, та інші документи, що підтверджують ведення обліку товарів не є предметом фактичної перевірки, та з урахуванням того, що вимога щодо отримання цих документів виходить за межі фактичної перевірки, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що судом першої інстанції податкове повідомлення - рішення від 26.02.2019 року № обґрунтовано визнано неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Відносно податкового повідомлення - рішення № від 26.02.2019 року, відповідно до якого позивачу вказано на порушення п. 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 256/95-ВР від 06.07.1995 року, суд зазначає наступне.

За унормуванням ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості; вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України (ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Матеріалами справи підтверджено, що 08 лютого 2019 року головним державним ревізором - інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Донецькій області Беззадовим С.С. було вручено позивачу протокол про адміністративне правопорушення № 85 від 08.02.2019 року. У цьому протоколі вказано на порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 155-1 КУпАП (а.с. 26).

25 лютого 2019 року Приморським районним судом м. Маріуполя прийнята постанова у справі № 266/785/19, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Рішення набрало законної сили 07.03.2019 (а.с. 29).

За змістом, вищезазначеної постанови суду, докази, які були надані податковим органом не підтверджують провину ФОП ОСОБА_2 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вказаної реалізації, з фототаблиці неможливо встановити, в якому саме магазині проходила фотозйомка. За цими фактами Приморський районний суд м. Маріуполя поставив під сумнів акт перевірки від 08.02.2019 року як такий, оскільки неможливо встановити, чи дійсно саме ФОП ОСОБА_2 порушив порядок проведення розрахункових операцій.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи з наведеного, суд першої інстанції правомірно скасував податкове повідомлення рішення № від 26.02.2019 року.

В акті перевірки 36/05/99/14/05/ від 08.02.2019 року вказано на продаж алкогольних напоїв на розлив у невизначених для цього місцях торгівлі, а саме: у крамниці «Плюс» ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , здійснюється реалізація сидру «Грейпфрут» на розлив у пластикову тару (бокал 0,5 л.) для споживання на місці.

Пунктом 11 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена заборона продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: у невизначених для цього місцях торгівлі.

Абзацом десятим частини другої статті 17 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями регулюється також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року № 854.

У абзаці 2 пункту 2 Правил зазначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (пункт 22 Правил).

Зазначені норми законодавства встановлюють, що торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Разом з тим, в акті жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої "на винос". Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, що цей продаж здійснювався саме в магазині за адресою АДРЕСА_1

Суд не погоджується з доводами апелянта, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт продажу позивачем сидру для його споживання на місці, оскільки підтверджено лише факт продажу алкогольного напою, проте не факт споживання його на місці реалізації.

Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Матеріалами справи підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, до яких віднесено і сидр. Позивач має відповідну ліцензію, тому підстави для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн. відсутні.

Таким чином, є недоведеним з боку відповідача належними доказами складу правопорушення передбаченого статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», та як наслідок відсутності підстав для застосування визначеного абзацом десятим частини другої статті 17 цього Закону штрафної (фінансової) санкції у сумі у сумі 6800 грн.

Вищезазначена позиція відображена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі № 806/1285/17 (адміністративне провадження № К/9901/32779/18).

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення № 5 від 26.02.2019 року також є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства та повинно бути скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв у межах повноважень визначених законом.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 р. у справі № 200/4209/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко