Справа № 160/3384/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2019 року Справа № 160/3384/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняМілєвській А.В.
представника позивача - ОСОБА_1 . представника позивача - ОСОБА_2 . представника відповідача - Свида Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису та постанов, -
15 квітня 2019 року Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просило: визнати протиправною та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області про усунення виявлених порушень № ДН1410/1477/АВ/П.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року прийнята справа до провадження та призначина до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 27 травня 2019 року.
02 травня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просило суд:
визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361 від 18.04.2019 року, у розмірі 8 262 540,00 грн;
визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/362 від 18.04.2019 року, у розмірі 1 627 470, 00 грн;
визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1410/1477/АВ/ІП-ФС/363 від 18.04.2019 року, у розмірі 4173,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року прийнята справа до провадження та призначина до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 05 червня 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року об`єднані справи № 160/3384/19 та № 160/3981/19 в одне провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року прийнято до провадження справу№ 160/3981/19 та призначено до розгляду у підготовче засідання 15 липня 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року забезпечено адміністративний позов, шляхом зупинення примусового стягнення за постановами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361 від 18.04.2019 року, ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/362 від 18.04.2019 року, ДН1410/1477/АВ/ІП-ФС/363 від 18.04.2019 року до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі №160/3384/19.
В обґрунтовування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем в період з 11 по 22 березня 2019 року було проведено позапланове інспекційне відвідування позивача за результатами, якого складено Акт інспекційного відвідування № ДН-1410/1477/АВ від 22.03.2019 року, який був підписаний із зауваженнями. Позивач вважає, вказаний припис протиправним, оскільки відповідачем під час здійснення інспекційного відвідування було допущено порушення Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю від 26.04.2017 року № 295 та «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Позивач зазначив, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду, зокрема за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю. Однак, із Акту та Припису вбачається, що Інспектор Держпраці було проведено перевірку у Товаристві не тільки з підстав звернення двох працівників, які звернулися із заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а на власний розсуду Інспектором стосовно інших працівників Товариства, зокрема у Акті та Приписі Інспектор зазначив, що ним було виявлено порушення по 38 працівникам, що є порушення підпункту 1 пункту 5 Порядку. Викладені у Приписі порушення, позивач вважає необ`єктивними та упередженими, та такими, що ґрунтуються лише на припущеннях і не відповідають як фактичним обставинам, так і вимогам законодавства України. Також, зазначили, що за результатами висновків акту перевірки № ДН-1410/1477/АВ від 22.03.2019 року відповідачем були прийняті постанови про накладення штрафу від 18.04.2019 року № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361, № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/362, № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/363, в яких зазначено порушення трудового законодавства позивачем, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача і помилковому тлумаченні положень законодавства, тому постанови є незаконними та необґрунтованими та підлягають скасуванню. Крім того, позивач зазначив, що в порушення норм Конституції України, відповідач двічі притягнуло Дніпропетровську філію до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, які передбачені у оскаржуваних постановах від 18.04.2019 року № ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/362 та № ДН1410/1477/АВ/ІП-ФС/363.
У поданих відповідачем відзивах на позови зазначено, що за результатами інспекційного відвідування, відповідно до пункту 27 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 № 295, Головним управлінням виявлені численні порушення вимог трудового законодавства у ДФ ПАТ "Укртелеком" та внесено останньому припис № ДНІ410/1477/АВ/П від 29 березня 2019 року, зобов`язано директора департаменту управління персоналом та організаційного розвитку Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» усунути виявлені порушення, а саме не забезпечено достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, не оплачуються надурочні години, відпрацьовані понад встановлений робочий час 38 працівникам, що є порушенням вимоги ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» та ст. 106 КЗпП України; штатний розпис Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» станом на 01.01.2017, в якому зазначено найменування підрозділів/посад, кількість штатних одиниць, населений пункт, в якому знаходиться виносне робоче місце, не містить посадових окладів, відповідно без урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів) працівників, чим порушено вимоги ч. 3, 4 ст. 96 КЗпП України, ч.3, 4 ст. 6 ЗУ «Про оплату праці», відповідно до яких штатний розпис підприємства повинен бути сформований з урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів) працівників; недотримання вимог процедури працевлаштування, що порушує вимоги ч.3 ст. 24 КЗпП України за рахунок порушення вимог порядку ПКМУ №413 в частині несвоєчасного повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу; директором департаменту управління персоналом та організаційного розвитку Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_3 фактично було допущено 66 фізичних осіб до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленого КМУ, що є порушенням ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України. Вищевикладені порушення носять системний характер. У зв`язку з виявленими порушеннями відповідачем на підставі ч. 2 ст. 265 КЗпП України на позивача постановами від 18.04.2019 року № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361, № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/362, № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/363 накладено штраф. Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо здійснення інспекційного відвідування позивача, при винесення припису та постанов діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Враховуючи вищевикладене просили відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.08.2019 року.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги просив позов задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позові.
У судовому засіданні представник Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області заперечував проти задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі наказу від 07 березня 2019 року № 285-І та направлення № 139 від 07.03.2019 року у період з 11 по 22 березня 2019 року головним державним інспектором відділу з додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, імітування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, згідно наказу Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області від 07.03.2019р. № 285-1 було проведено позаплановий захід з інспекційного відвідування дотримання вимог законодавства про працю з питань своєчасності нарахування, виплати заробітної плати та розрахункових коштів при звільненні, дотримання вимог трудового законодавства у Дніпропетровській філії ПАТ «Укртелеком», результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування № ДН-1410/1477/АВ від 22.03.2019 року, який був підписаний із зауваженнями.
27 березня 2019 року Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» подано до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області зауваження на Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН 1410/1477/АВ від 22 березня 2019 року.
29 березня 2019 року було складено Припис про усунення порушень № ДН 1410/1477/АВ/П, в якому зазначено наступне:
- керівником не забезпечено достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, не оплачені надурочні години, відпрацьовані понад встановлений робочий час 38 працівникам, що є порушенням ч .2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», ч. 3 ст. 106 Кодексу Законів про Працю України;
- керівником не виплачувалась 38 працівникам заробітна плата в повному обсязі за виконувану роботу в порушення ч.1 ст. 94 Кодексу Законів про Працю України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці»;
- штатний розпис Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» станом на 01.01.2017 року, в якому зазначені, найменування підрозділів/посад, кількість штатних одиниць, населений пункт, в якому знаходиться виносне робоче місце, без зазначених посадових окладів, відповідно без урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів) працівників, чим порушено ч. 3,4 ст. 96 Кодексу Законів про Працю України, ч. 3,4 ст. 6 Закону України «Про оплату праці»;
- недотримання вимог процедури працевлаштування, що порушує вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про Працю України та Порядку № 413;
- не проведена індексація заробітної плати в порушення ч. 6 ст. 95 Кодексу Законів про Працю України, ст. 33 ЗУ «Про оплату праці», п.4 Порядку № 1078;
- допуск 66 осіб до роботи без укладання трудового договору в порушення ч. 1 ст. 21, ч. 1 ч. 3 ст. 24 Кодексу Законів про Працю України.
Позивачу надано строк для усунення порушень, які зазначені у Приписі до 26.04.2019 року.
Рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу ДН-1410/1477/АВ/ТД/МГ/ІП від 29.03.2019 року справу призначено до розгляду на 11.04.2011 року о 9-00 год. за адресою м. Дніпро, вул. Казакова,3, яке отримане позивачем 08.04.2019 Дніпропетровська філія ПАТ «Укртелеком».
Повідомленням Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області від 11.04.2019 року було повідомлено ПАТ «Укртелеком» про відкладення розгляду справи про накладення штрафу на 18.04.2019 року на 09 год. 00хв.
За результатами розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення відповідачем винесене постанови.
Постанову від 18.04.2019 про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361, за порушення вимог ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме допущено до роботи 66 осіб без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та не повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу, якою на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України на Дніпропетровську філію ПАТ «Укртелеком» накладено штраф у розмір 8 262 540,00 грн.;
Постанову від 18.04.2019 про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/362, за порушення вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078, ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці» не здійснено індексацію заробітної плати 24 працівникам: Стахов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 О ОСОБА_7 , ОСОБА_8 АГ. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 - протягом червня - грудня 2017 року; ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 - протягом червня - листопада 2017 року; ОСОБА_27 у червні - серпні 2017 року, ОСОБА_28 у червні - вересні 2017 року, якою на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України на Дніпропетровську філію ПАТ «Укртелеком» накладено штраф у розмір: 1 627 470,00 грн.;
Постанову від 18.04.2019 про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1410/1477/АВ/ІП-ФС/363, за порушення вимоги ч.3 ст. 24 КЗпП України за рахунок порушення вимог порядку ПКМУ №413 вчастині несвоєчасного повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу, якою на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України на Дніпропетровську філію ПАТ «Укртелеком» накладено штраф у розмірі 4 173,00 грн.
Позивач не погодившись із приписом та постановами звернувся до суду із позовом.
Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.
За змістом статті 43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.
Частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно із підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладатися виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі Порядок №295).
Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).
Відповідно до підпункту другого пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.
Пунктами 19, 20, 21 Порядку №295 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акту залишається в об`єкта відвідування.
Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку №295, припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень наступного дня після їх розгляду.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення встановлений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).
Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акту про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.
Згідно із п.3 Порядку №509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).
Пунктом 8 Порядку №509 встановлено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
В свою чергу, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Дніпропетровської області.
При цьому, суд зауважує, що підставою для інспекційного відвідування позивача було звернення працівників від 28.02.2019 року та від 26.02.2019 року, а також Головного управління ПФУ за результатами, якого винесено припис, а підставою для винесення постанов про накладення на позивача штрафів став акт № ДН 1410/1477/АВ від 22.03.2019 року, складений за результатами такого інспекційного відвідування.
Вирішуючи питання щодо правомірності припису пунктів припису 1-5 та постанов ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/362, № ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/363 від 18.04.2019 року Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області суд виходить з наступного.
У пункті 3 Припису № ДН1410/1477/АВ/П зазначено, що штатний розпис Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» станом на 01.01.2017, в якому зазначено найменування підрозділів/посад, кількість штатних одиниць, населений пункт, в якому знаходиться виносне робоче місце, без зазначених посадових окладів, відповідно без урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів) працівників, чим порушено вимоги ч.3, 4 ст. 96 КЗпП України, ч.3,4 ст. 6 ЗУ «Про оплату праці».
Відповідно до частини третьої статті 96 КЗпП тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основною для формування та диференціації розмірів заробітної плати.
Відповідно до частини четвертої статті 96 КЗпП встановлено, що формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).
Відповідно до ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Розроблення штатного розпису має здійснюватися на основі, внутрішніх організаційно-нормативних документів (чинна структура і чисельність, положення з оплата праці) та з урахуванням: вимог нормативно-правових актів, зокрема Класифікатора професій ДК 003:2010 (назви посад і професій мають відповідати назвам у Класифікаторі).
У штатному розписі має передбачатися перелік усіх назв посад і професій працівників відповідного підприємства, установи, організації, включаючи вакантні посади.
Штатний розпис затверджується власником або уповноваженим ним органом на поточний рік. Протягом року до штатного розпису можуть вноситися зміни у разі введення (виведення) штатних одиниць, змін розміру посадових окладів, а також змін суттєвих умов праці (назв посад, розрядів, категорій тощо).
Зміни до штатного розпису вносяться на підставі наказу по підприємству (установі, організації), в якому висвітлюються причини внесення цих змін.
Таким чином, підприємство (установа, організація) самостійно вирішує питання стосовно порядку введення до штатного розпису назв посад (професій), які будуть застосовуватися у разі виробничої необхідності.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі -Інструкція), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. N 58 (із змінами), у графі 3 "Відомості про роботу" трудової книжки пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про назву роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються відповідно до професійних назв робіт, зазначених у Класифікаторі професій".
Водночас Загальними положеннями Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, що містяться у Випуску 1 "Професії працівників, що є загальними, для всіх видів економічної діяльності" (розділ "Професії керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців"), затвердженому наказом Мінпраці, від 29.12.2004 р. N 336, передбачено, що у всіх записах про виконувані роботи (штатний розпис, запис до трудових книжок тощо) слід вживати повну назву посади (професії) згідно з кваліфікаційною характеристикою, включаючи кваліфікаційну категорію, розряд, клас.
Для відповідних посад (професій) кваліфікаційними характеристиками визначаються кваліфікаційні категорії, розряди, класи і вимоги до освіти та досвіду, достатні для повного і якісного виконання" робіт.
Таким чином, у штатному розписі підприємства (установи, організації) назви посад (професій) виписуються з урахуванням кваліфікаційних категорій, розрядів, класів, передбачених відповідними кваліфікаційними характеристиками.
Питання оплати праці врегульовано Кодексом законів про працю України, Законами України "Про оплату праці", "Про колективні договори і угоди" та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із ст. 15 Закону України "Про оплату праці" госпрозрахункові підприємства визначають умови та розміри оплати праці працівників, в тому числі розміри окладів, в колективному договорі самостійно з дотриманням: норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими: угодами.
Відповідно до ч. 6 ст. 97 Кодексу законів про працю України посадові оклади: службовцям установлює власник або уповноважений ним орган відповідно до посади і кваліфікації працівника. За результатами атестації власник або уповноважений ним орган має право змінювати посадові оклади службовцям у межах затверджених у встановленому порядку мінімальних і максимальних розмірів окладів на відповідній посаді.
Тобто, міжпосадові співвідношення розмірів посадових окладів встановлюються в колективному договорі або іншому локальному документі підприємства залежно від складності робіт, організаційно-правового рівня посади, від функцій, які виконує підрозділ, в якому працює той чи інший працівник, та інших умов праці. При цьому міжпосадові співвідношення можуть встановлюватись у певному діапазоні ("вилки") окладів. При застосуванні діапазонів ("вилок") окладів проводиться атестація працівника за результатами атестації встановлюється оклад у межах діапазону за посадою, яку обіймає працівник.
У листі Міністерства соціальної політики України від 28.12.2016 р. N 1812/0/101 -16/284 вказано, що у штатному розписі доцільно встановити фіксований розмір посадового окладу, а тому у випадку, коли колективним договором чи іншим документом з оплати праці встановлені "вилки" за посадами, то за результатами атестації можуть бути встановлені, у штатному розписі різні розміри посадових окладів в межах "вилки".
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що нормативними актами не встановлює обов`язку зазначення посадового окладу саме у штатному розписі підприємств.
Так, судом встановлено, підпунктом 34.14.7 пункту 34.14 Статуту Публічного акціонерного товариства "Укртелеком», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Укртелеком» протоколом № від 12.04.2018 року передбачено, що до компетенції та повноважень директора Товариства відноситься, зокрема: затвердження штатного розпису Товариства та зміни до нього. Положенням про Дніпропетровську філію ПАТ «Укртелеком» затвердженим рішенням Наглядової ради ПАТ «Укртелеком» протоколом № 382 від 13.10.2015 року передбачено, що організаційна структура філії та зміни до неї затверджується уповноваженим органом Товариства, у тому числі і штатний розпис (том. 1 а.с. 232,234-238).
Таким чином, судом не встановлено порушень вимоги ч.3, 4 ст. 96 КЗпП України, ч.3,4 ст. 6 ЗУ «Про оплату праці» Дніпропетровською філією ПАТ «Укртелеком».
В судовому засідання встановлено, що у ПАТ «Укртелеком» оклади встановлюються наказами про прийом, переведення або наказами про встановлення посадових окладів з неухильним додержанням вимог чинного законодавства України та з урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень зів тарифних ставок (посадових окладів) працівників згідно зі Схемами посадових окладів (тарифних ставок), затверджених рішенням Правління ПАТ «Укртелеком».
Вирішуючи питання щодо недотримання Порядку повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальні органи про прийняття працівника на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 в частині несвоєчасного повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу, суд виходить з такого.
Відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що допущення роботодавцем працівника до роботи є правомірним за сукупності двох обов`язкових умов: укладення трудового договору та повідомлення уповноваженого органу про прийняття працівника на роботу у встановленому порядку. Відсутність однієї чи обох вказаних умов в разі допуску працівника до роботи свідчить про порушення роботодавцем вимог законодавства про працю.
17.06.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", якою відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Таким чином, метою скерування повідомлення про прийняття працівника на роботу є внесення відповідної інформації до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", здійснення подальшого контролю за дотриманням роботодавцем вимог законодавства про сплату податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_29 прийнятий на посаду спеціаліста із постачання відділу закупівель та логістики фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» - з 08.01.2019р. згідно наказу № 8/вк від 04.01.2019р. Товариство направило повідомлення до територіального органу ДФС у м. Дніпрі - 08.01.2019 року;
ОСОБА_30 прийнятий на посаду спеціаліста відділу управління нерухомістю, група операційного управління земельними ділянками та власними об`єктами нерухомості Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» - з 01.02.2019р., згідно наказу № 64/вк від 31.01.2019р. Товариство повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу направило - 01.02.2019р.
ОСОБА_31 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів 3 класу відділу управління транспортом, транспортний цех, транспортна дільниця 522К м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» - з 23.01.2018р., згідно наказу № 85/вк від 22.01.2018р. Товариство повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу направило - 23.01.2018р.;
ОСОБА_32 прийнято до Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» на посаду сестра медична відділу управління транспортом, транспортний цех, транспортна дільниця 521р м. Новомосковськ Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» - з 01.08.2018р., згідно наказу № 793/вк від 31.07.2018р. Товариство повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу направило - 01.08.2018р.;
ОСОБА_33 прийнята до Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» на посаду сестра медична відділу управління транспортом, транспортний цех, транспортна дільниця 522К м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» - з 01.08.2018р., згідно наказу № 794/вк від 31.07.2018р. Товариство повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу направило - 01.08.2018р.;
ОСОБА_34 прийнята до Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» на посаду спеціаліста з продажів та обслуговування клієнтів сегмента малого та середнього бізнесу з 10.08.2018р., згідно наказу № 813/вк від 09.08.2018р. Товариство повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу направило - 17.08.2018р.;
ОСОБА_35 прийнято до Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» на посаду спеціаліста з активних з 10.08.2018р., згідно наказу № 814/вк від 09.08.2018р. Товариство повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу направило - 17.08.2018р.;
Відтак, суд погоджується з доводами відповідача про порушення позивачем законодавства про працю, а саме ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та приписів постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" щодо недотримання строків повідомлення територіального підрозділу ДФС про прийняття працівника на роботу.
Суд, вважає необґрунтованими та відхиляє доводи позивача про не передбачення відповідальності за невчасне повідомлення податкового органу про прийняття працівника на роботу, з огляду на таке.
Статтею 4 Кодексу законів про працю України встановлено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Недотримання роботодавцем вимоги щодо повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу до початку роботи такого працівника є порушенням законодавства про працю, а саме ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015, прийнятої відповідно до ч.3 ст.24 цього Кодексу.
Статтею 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Так, згідно з абзацом 8 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 265 Кодексу законів про працю України).
Таким чином, суд вважає, що п. 4 припису № ДН1410/1477/АВ/П від 29 березня 2019 року та постанова ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/363 від 18.04.2019 року про накладення штрафу прийнята уповноваженою особою, з дотриманням встановленої процедури, у зв`язку з задокументованим порушенням законодавства про працю, відповідальність за яке встановлена в абз.8 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України.
Суд зазначає, що у висновках Верховного Суду викладених у постанові від 20.02.2018 року по справі № 803/879/17 зазначено, що дата прийняття наказу про призначення працівника та дата повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника мають передувати або принаймні співпадати із датою, коли працівника було допущено до роботи. Оскільки в законодавчих актах не міститься тлумачення поняття «до початку роботи», то це дає можливість подання повідомлення як заздалегідь, наприклад, за декілька днів до початку роботи працівника, так і день прийняття наказу, однак не після прийняття працівника на роботу.
Тобто, повідомлення до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника повинно бути направлено до прийняття працівника на роботу, що вході розгляду справи не доведено, оскільки працівники приступили до роботи у встановлений графіком роботи час, про що зроблено відмітки у табелі обліку робочого часу.
Так, у пунктах 1,2 Припису № ДН1410/1477/АВ/П зазначено, що позивачем не забезпечено достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, не оплачені надурочні години, відпрацьовані понад встановлений робочий; не виплачино 38 працівникам заробітна плата в повному обсязі за виконувану роботу.
Надаючи оцінку вказаним обставина суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 50 Кодексу законів про працю України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.
Згідно із табелями обліку використання робочого часу, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що зазначені у Акті та Приписі працівники Товариства працюють з режимом роботи: п`ять днів на тиждень (при тривалості роботи з понеділка до четверга - 8 годин 15 хвилин та в п`ятницю - 7 годин, що не перевищує 40 годин на тиждень) з вихідними днями - субота, неділя (ст. 52 КЗпП України).
В акті інспекційного відвідування зазначено, що керівником не забезпечено достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, не оплачуються надурочні години, відпрацьовані понад встановлений робочий час 38 працівникам, а саме:
- норма тривалості робочого часу у листопаді 2016р. становить 22 дні - 176 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за листопад 2016 ОСОБА_20 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_9 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 СЛ ОСОБА_7 , ОСОБА_41 ПЛ ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 СЛ., ОСОБА_27 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 відпрацювали 176,50 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати, оплата надурочних годин в подвійному розмірі вищезазначеним працівникам відсутня;
-норма тривалості робочого часу у липні 2017р. становить 21 день - 168 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за липень 2017 ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_20 ОСОБА_38 Стахов ПЛ., ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відпрацювали 168,25 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати, оплата надурочних годин в подвійному розмірі вищезазначеним працівникам відсутня;
-норма тривалості робочого часу у серпні 2017р. становить 22 дні - 175 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за серпень 2017 ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_40 СЛ ОСОБА_7 , Стахов ПЛ ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , ОСОБА_42 , ОСОБА_13 , ОСОБА_49 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відпрацювали 175,50 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати оплата надурочних годин в подвійному розмірі вищезазначеним працівникам відсутня;
- норма тривалості робочого часу у жовтні 2017р. становить 21 день - 167 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за жовтень 2017 ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_19 , ОСОБА_56 , ОСОБА_9 ОСОБА_38 , Заєць СВ., Стахов ПЛ., ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_57 СВ ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_49 , ОСОБА_15 , ОСОБА_58 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відпрацювали 167,25 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати, оплата надурочних годин в подвійному розмірі вищезазначеним працівникам відсутня;
- норма тривалості робочого часу у листопаді 2017р. становить 22 дні - 176 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за листопад 2017 ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_59 , ОСОБА_38 , ОСОБА_10 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 „ ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_49 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відпрацювали 176,50 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати, оплата надурочних годин в подвійному розмірі вищезазначеним працівникам відсутня;
- норма тривалості робочого часу у січні 2018р. становить 21 день - 168 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за січень 2018 ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_9 , ОСОБА_40 СЛ ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_49 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відпрацювали 168,25 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати оплата надурочних годин в подвійному розмірі вищезазначеним працівникам відсутня;
- норма тривалості робочого часу у липні 2018р. становить 22 дні - 176 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за липень 2018 ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , відпрацювали 176,50 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати оплата надурочних годин в подвійному розмірі вищезазначеним працівникам відсутня;
- норма тривалості робочого часу у серпні 2018р. становить 22 дні - 175 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за серпень 2018 ОСОБА_11 , ОСОБА_49 , ОСОБА_15 , відпрацювали 175,50 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати, оплата надурочних годин в подвійному розмірі вищезазначеним працівникам відсутня;
- норма тривалості робочого часу у жовтні 2018 року становить 22 дні - 176 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за жовтень 2018 у ОСОБА_15 відпрацював 176,50 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати, оплата надурочних годин в подвійному розмірі відсутня;
- норма тривалості робочого часу у січні 2019 року становить 21 день - 168 годин. Згідно табелю обліку робочого часу за січень 2019 року ОСОБА_49 відпрацював 168,25 годин при цьому згідно відомості нарахування заробітної плати, оплата надурочних годин в подвійному розмірі відсутня.
У зв`язку з вищевказаними висновками акту відповідачем зроблено висновок, що 38 працівникам: ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_19 , ОСОБА_56 , ОСОБА_59 , ОСОБА_20 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_9 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 СЛ ОСОБА_7 , Заєць СВ., Стахов ПЛ., ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_57 СВ., ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 СЛ., ОСОБА_27 , ОСОБА_58 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_28 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , керівником не виплачувалась заробітна плата в повному обсязі за виконану ними роботу в порушення ч. 1 ст. 94 КЗпП України.
Однак, із вказаними висновками акту суд не може погодитися, виходячи з наступного.
Так, статтею 106 КЗпП України визначено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.
Судом встановлено, що заробітна плата працівникам Товариства нараховувалась та вилачувалась у розмірі встановленому згідно посадового окладу встановленого відповідно до Схеми посадових окладів, затверджених Правління ПАТ «Укртелеком».
Насамперед слід зазначити, яка система оплати праці діє на підприємстві - тарифна чи інша. Зважаючи на те, що на підприємстві встановлені місячні посадові оклади, очевидно, мовиться про почасову систему оплати праці з установленням місячних окладів.
Почасова оплата - це одна з форм тарифної системи оплати праці, яка передбачає, що підприємство самостійно розробляє тарифну сітки чи схему посадових окладів, ураховуючи норми законодавства про працю, Генеральної, галузевих угод і колдоговору.
Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується згідно із ч. 4 ст. 96 КЗпП на основі двох складових: 1) тарифної ставки робітника першого розряду; 2) міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).
Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) установлюється в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, установлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року з урахуванням вимог Генеральної, галузевої угод, колективного договору.
Відповідно до ч.ч. 7 і 8 ст. 96 КЗпП, саме роботодавець спільно з профспілкою на підставі професійних стандартів або кваліфікаційних характеристик професій.
Пунктом 4.4 Колективного договору ПАТ «Укртелеком» на 2011-2014 роки, передбачено, що норма тривалості робочого часу на рік в Товаристві розраховуються з урахуванням вимог Кодексів законів про працю України та встановлюються наказом Голови правління.
Так, на підставі наказів ПАТ «Укртелеком» у Дніпропетровській філії ПАТ «Укртелеком» були видані накази про норму тривалості робочого часу та затвердження графіків роботи, які погоджені із профспілковою організацією Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком», а саме: наказом № 1574 від 22.12.2015р. було встановлено норму тривалості робочого часу на 2016 рік, розраховану за календарем п`ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями у суботу та з понеділка до четверга 8год. 15 хв., в п`ятницю 7 год. 2002 години; наказом № 452/оп від 28.11.2016 року на 2017 рік - 1 983 години 15 хвилин; наказом № 886/ОП від 07.12.2017 року було встановлено норму тривалості робочого часу на 2018 рік - 1991 години 45 хвилин; наказом №766/011 від 15.11.2018 було встановлено норму тривалості робочого часу на 2019 рік - 1993 години (том. 1 а.с. 71,73, 75, 77).
Судом під час розгляду справи згідно табелів обліку робочого часу за 2017, 2018, 2019 роки не встановлено, порушення ч. 1 ст. 50 КЗпП України позивачем, а саме тривалість робочого часу не перевищує 40 годин на тиждень.
Таким чином, тривалість робочого часу працівників не перевищує 40 годин на тиждень, що підтверджується табелем обліку робочого часу. Звертаючи увагу на точені факти, підстави для нарахування оплати праці таких працівників за надурочний час у підприємства відсутні.
Варто зазначити, що чинним законодавством України не встановлено єдиної норми тривалості робочого часу на рік. Ця норма може бути різною залежно від того, який робочий день установлений на підприємстві (п`ятиденний чи шестиденний), яка тривалість щоденної роботи, коли встановлені вихідні дні, а тому на підприємствах, в установах і організаціях норма тривалості робочого часу на рік визначається самостійно з дотриманням вимог статей 50-53,67-73 КЗпП України.
Вирішуючи питання дотримання Позивачем порушення вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів ггаїни від 17.07.2003р. № 1078, ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про оплату праці» та правомірність пупкту 5 оскаржуваного Припису, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1.ст.4 Закону України «Про індексацію грошових ходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 103 відсотка.
Відповідно до п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», зердженого Постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078 у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не проводиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Індекс споживчих цін (за даними Держстату України) за яким обчисліється індекси для проведення індексації за 2017 рік складає: січень - 101,1; лютий - 101,0; березень- 101,8; квітень - 100,9; травень - 101,3; червень - 101,6; липень -100,2; серпень - 99,9; вересень-102,0; жовтень -101,2; листопад -100,9; грудень 101;
за 2018 рік складає: січень - 101,5; лютий - 100,9; березень - 101,1; квітень - 100,8; травень 100; червень - 100; липень -99,33; серпень - 100; вересень- 101,9; жовтень -101,7; листопад -101,4; грудень 100.8
Судом встановлено, що працівникам: ОСОБА_61 , ОСОБА_5 , ОСОБА_55 , ОСОБА_62 . ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 - протягом червня - грудня 2017 року; ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_63 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 - протягом червня - листопада 2017 року; ОСОБА_27 у червні - серпні 2017 року, ОСОБА_28 у червні - вересні 2017 року здійснювалось підвищення розміру посадового окладу кожні два місяці, що не заперечувалось і відповідачем.
Таким чином, у зв`язку з підвищенням посадових окладів працівників кожні два місяці, сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) позивачем правомірно не нараховувалась, а відтак висновки відповідача про непроведення індексації вказаним працівникам є безпідставника, пункт 5 Припису протиправним.
Крім того, вказані обставини встановлені судовим рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 27 грудня 2018 року, яке залишене без змін постановаю Донецького апеляційного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_19 до ПАТ «Укртелеком».
Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вирішуючи питання правомірності пункту 6 Припису № ДН1410/1477/АВ/П та постанови № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361 від 18.04.2019 року, суд виходить з такого.
В акті інспекційного відвідування та приписі, відповідач зазначив, що позивач допустив 66 осіб до роботи без укладання трудового договору, посилаючись на те, що надані до перевірки укладені цивільно-правові договори мають ознаки трудових.
Так, згідно договорів укладених між позивачем та фізичними особами:
ОСОБА_64 . - про надання послуг № 12L100-2418/16-2418 від 28.09.2016; 12 L100-129/16-129 від 30.12.2016;
ОСОБА_65 - про надання послуг № 12 L100-2618/16-2618 від 28.09.2016;
ОСОБА_66 про надання послуг № 12 L100-2170/16-2170 від 26.09.2016;
12L100-165/16-165 від 30.12.2016; 12 L100-1062/17-1062 від 01.04.2017; 12L100-1609/17-1609 від 30.06.2017; 12L100-2039/17-2039 від 01.09.2017; 12L100-119/18-119 від 29.12.2017, 12 L100-845/18-845 від 30.03.2017, 12 L100-1647/18-1647 від 05.07.2018;
ОСОБА_67 - про надання послуг №12 L100-2174/16-2174 від 26.09.2016,
12L100-153/16-153 від 30.12.2016, 12L100-1059/17-1059 від 01.04.2017, 12L100-1588/17-1588 від 30.06.2017, 12L100-2066/17-2066 від 01.09.2017, 12L100-117/18-117 від 29.12.2017, 12 L100-826/18-826 від 30.03.2018, 12 L100-1644/18-1644 від 05.07.2018;
ОСОБА_68 - про надання послуг №12 L100-2136/16-2136 від 26.09.2016,
12L100-182/16-182 від 30.12.2016, 12L10-1088/17-1088 від 01.04.2017, 12L100-1598/17-1598 від 30.06.2017, 12L100-2067/17-2067 від 01.09.2017, 12L100-121/18-121 від 29.12.2017, 12 L100-833/18-833 від 30.03.2018, 12 L100-1635/18-1635 від 05.07.2018;
ОСОБА_69 - про надання послуг № 12L100-2175/16-2175 від 26.09.2016, 12L100-154/16-154 від 30.12.2016, 12L100-1058/17-1058 від 01.04.2017, 12L100-1597/17-1597 від 30.06.2017, 12L100-2065/17-2065 від 01.09.2017, 12L100-116/18-116 від 29.12.2017, 12L 100-828/18-828 від 30.03.2018, 12L100-1634/18-1634 від 05.07.2018;
ОСОБА_70 - про надання послуг № 12 L100-2176/16-2176 від 26.09.2016,
ОСОБА_71 - про надання послуг №12L100-2137/16-2137 від 26.09.2016,
12L100-181/16-181 від 30.12.2016, 12L100-1091/17-1091 від 01.04.2017, 12L00-1599/17-1599 від 30.06.2017;
ОСОБА_72 - про надання послуг № 12L100-2142/16-2142 від 26.09.2016,
12L100-177/16-177 від 30.12.2016, 12L100-1097/17-1097 від 01.04.2017, 12L100-1600/17-1600 від 30.06.2017, 12L100-2048/17-2048 від 01.09.2017, 12L100-103/18-103 від 29.12.2017, 12L100-834/18-834 від 30.03.2018, 12L100-1632/18-1632 від 05.07.2018;
ОСОБА_73 - про надання послуг № 12L100-2138/16-2138 від 26.09.2016, 12L100-141/16-141 від 30.12.2016, 12L100-1094/17-1094 від 01.04.2017, 12L100-1610/17-1610 від 30.06.2017;
ОСОБА_74 - про надання послуг № 12L100-2145/16-2145 від 26.09.2016,
12L100-147/16-147 від 30.12.2016, 12L100-1081/17-1081 від 01.04.2017, 12L100-1594/17-1594 від 30.06.2017, 12L100-2072/17-2072 від 01.09.2017, 12L100-110/18-110 від 29.12.2017, 12L100-811/18-811 від 30.03.2018, 12L100-1627/18-1627 від 05.07.2018;
ОСОБА_75 , - про надання послуг № 12L100-2416/16-2416 від 28.09.2016,
12L100-149/16-149 від 30.12.2016, 12L100-1056/17-1056 від 01.04.2017, 12L100-1623/17-1623 від 30.06.2017, 12L100-2036/17-2036 від 01.09.2017, 12L100-123/18-123 від 29.12.2017 12L100-809/18-809 від 30.03.2018, 12L100-1653/18-1653 від 05.07.2018;
ОСОБА_76 , - про надання послуги 12L100-2168/16-2168 від 26.09.2016, 12L100-172/16-172 від 30.12.2016, 12L100-1063/17-1063 від 01.04.2017, 12L100-1579/17-1579 від 30.06.2017, 12L100-2037/17-2037 від 01.09.2017, 12L100-128/18-128 від 29.12.2017, 12L100-843/18-843 від 30.03.2018, 12L100-1657/18-1657 від 05.07.2018;
ОСОБА_77 - про надання послуги № 12L100-2415/16-2415 від 28.09.2016, 12L100-133/16-133 від 30.12.2016, 12L100-997/17-997 від 01.04.2017, 12L100-1629/17-1629 від 30.06.2017, 12L100-2087/17-2087 від 01.10.2017;
ОСОБА_78 - про надання послуги № 12L100-2146/16-2146 від 26.09.2016, 12L100-139/16-139 від 30.12.2016, 12L100-1080/17-1080 від 01.04.2017, 12L100-1595/17-1595 від 30.06.2017, 12L100-2043/17-2043 від 01.09.2017, 12L100-124/18-124 від 29.12.2017, 12L100-812/18-812 від 30.03.2018, 12L100-1616/18-1616 від 05.07.2018;
ОСОБА_79 - про надання послуги № 12L100-2139/16-2139 від 26.09.2016, 12L100-143/16-143 від 30.12.2016; 12L100-1093/17-1093 від 01.04.2017; 12L100-1586/17-1586 від 30.06.2017, 12L100-2069/17-2069 від 01.09.2017, 12L100-95/18-95 від 29.12.2017, 12L100-807/18-807 від 30.03.2018, 12L100-1630/18-1630 від 05.07.2018;
ОСОБА_80 В - про надання послуги № 12L100-2210/16-2210 від 26.09.2016, 12L100-138/16-138 від 30.12.2016, 12L100-1096/17-1096 від 01.04.2017, 12L100-1614/17-1614 від 30.06.2017, 12L100-2073/17-2073 від 01.09.2017, 12L100-105/18-105 від 29.12.2017, 12L100-809/18-809 від 30.03.2018, 12L100-1615/18-1615 від 05.07.2018;
ОСОБА_81 - про надання послуги № 12L100-2149/16-2149 від 26.09.2016, 12L100-137/16-137 від 30.12.2016, 12L100-1090/17-1090 від 01.04.2017, 12L100-1572/17-1572 від 30.06.2017, 12L100-2055/17-2055 від 01.09.2017, 12L100-108/18-108 від 29.12.2017, 12L100-814/18-814 від 30.03.2018, 12L100-1618/18-1618 від 05.07.2018;
ОСОБА_82 - про надання послуги № 12L100-2167/16-2167 від 26.09.2016, 12L100-157/16-157 від 30.12.2016, 12L100-1057/17-1057 від 01.04.2017, 12L100-1615/17-1615 від 30.06.2017;
ОСОБА_83 - про надання послуги № 12L100-2181/16-2181 від 26.09.2016, 12L100-146/16-146 від 30.12.2016, 12L100-1055/17-1055 від 01.04.2017, 12L100-1593/17-1593 від 30.06.2017, 12L100-2062/17-2062 від 01.09.2017, 12L100-111/18-111 від 29.12.2017 12L100-831/18-831 від 30.03.2018, 12L100-1625/18-1625 від 05.07.2018;
ОСОБА_84 - про надання послуги № 12L100-2180/16-2180 від 26.09.2016, 12L100-150/16-150 від 30.12.2016, 12L100-1053/17-1053 від 01.04.2017, 12L100-1603/17-1603 від 30.06.2017, 12L100-2063/17-2063 від 01.09.2017, 12L100-131/18-131 від 29.12.2017, 12L100-830/18-830 від 30.03.2018, 12L100-1643/18-1643 від 05.07.2018;
ОСОБА_85 - про надання послуги №12L100-2179/16-2179 від 26.09.2016, 12L100-164/16-164 від 30.12.2016, 12L100-1050/17-1050 від 01.04.2017, 12L100-1578/17-1578 від 30.06.2017, 12L100-2049/17-2049 від 01.09.2017, 12L100-132/18-132 від 29.12.2017, 12L100-805/18-805 від 30.03.2018 ,12L100-1626/18-1626 від 05.07.2018;
ОСОБА_86 - про надання послуги № 12L100-2178/16-2178 від 26.09.2016, 12L100-178/16-178 від 30.12.2016, 12L100-1052/17-1052 від 01.04.2017, 12L100-1587/17-1587 від 30.06.2017, 12L100-2044/17-2044 від 01.09.2017, 12L100-100/18-100 від 29.12.2017, 12L100-847/18-847 від 30.03.2018, 12L100-1629/18-1629 від 05.07.2018;
ОСОБА_87 - про надання послуги № 12L100-2140/16-2140 від 26.09.2016 12L100-142/16-142 від 30.12.2016, 12L100-1098/17-1098 від 01.04.2017, 12L100-1577/17-1577 від 30.06.2017, 12L100-2070/17-2070 від 01.09.2017, 12L100-94/18-94 від 29.12.2017, 12L100-808/18-808 від 30.03.2018, 12L100-1631/18-1631 від 05.07.2018;
ОСОБА_88 - про надання послуги № 12L100-2143/16-2143 від 26.09.2016, 12L100-145/16-145 від 30.12.2016, 12L100-1095/17-1095 від 01.04.2017, 12L100-1602/17-1602 від 30.06.2017, 12L100-2035/17-2035 від 01.09.2017, 12L100-125/18-125 від 29.12.2017, 12L100-810/18-810 від 30.03.2018, 12L100-1633/18-1633 від 05.07.2018;
ОСОБА_89 - про надання послуги №12L100-2184/16-2184 від 26.09.2016,
12L100-168/16-168 від 30.12.2016, 12L100-1092/17-1092 від 01.04.2017, 12L100-1612/17-1612 від 30.06.2017, 12L100-2068/17-2068 від 01.09.2017 ,12L100-112/18-112 від 29.12.2017, 12L100-806/18-806 від 30.03.2018, 12L100-1650/18-1650 від 05.07.2018;
ОСОБА_91 - про надання послуги № 12L100-2413/16-2413 від 28.09.2016, 12L100-131/16-131 від 30.12.2016, 12L100-996/17-996 від 01.04.2017, 12L100-1621/17-1621 від 30.06.2017;
Нікольченко МЛ. - про надання послуги № 12L100-2419/16-2419 від 28.09.2016,
12L100-134/16-134 вщ 30.12.2016;
Міхалкіною З.І - про надання послуги № 12L100-2161/16-2161 від 26.09.2016, 12L100-173/16-173 від 30.12.2016, 12L100-1067/17-1067 від 01.04.2017, 12L100-1608/17-1608 від 30.06.2017, 12L100-2058/17-2058 від 01.09.2017, 12L100-126/18-126 від 29.12.2017, 12L100-842/18-842 від 30.03.2018, 12L100-1655/18-1655 від 05.07.2018;
ОСОБА_92 - про надання послуги № 12L100-2165/16-2165 від 26.09.2016, 12L100-174/16-174 від 30.12.2016, 12L100-1066/17-1066 від 01.04.2017, 12L100-1580/17-1580, від 30.06.2017, 12L100-2060/17-2060 від 01.09.2017, 12L100-101/18-101 від 29.12.2017, 12L100-840/18-840 від 30.03.2018, 12L100-1656/18-1656 від 05.07.2018;
ОСОБА_93 - про надання послуги № 12L100-2164/16-2164 від 26.09.2016,
12L100-158/16-158 від 30.12.2016 ,12L100-1074/17-1074 від 01.04.2017 12L100-1611/17-1611 від 30.06.2017, 12L100-2038/17-2038 від 01.09.2017, 12L100-135/18-135 від 29.12.2017, 12L100-823/18-823 від 30.03.2018, 12L100-1645/18-1645 від 05.07.2018;
ОСОБА_94 - про надання послуги № 12L100-2177/16-2177 від 26.09.2016, 12L100-155/16-155 від 30.12.2016, 12L100-1054/17-1054 від 01.04.2017, 12L100-1613/17-1613 від 30.06.2017, 12L100-2064/17-2064 від 01.09.2017, 12L100-136/18-136 від 29.12.2017, 12L100-829/18-829 від 30.03.2018, 12L100-1637/18-1637 від 05.07.2018;
ОСОБА_95 - про надання послуги № 12L100-2152/16-2152 від 26.09.2016, 12L100-136/16-136 від 30.12.2016, 12L100-1070/17-1070 від 01.04.2017, 12L100-1617/17-1617 від 30.06.2017, 12L100-2076/17-2076 від 01.09.2017, 12L100-138/18-138 від 29.12.2017, 12L100-816/18-816 від 30.03.2018, 12L100-1619/18-1619 від 05.07.2018;
ОСОБА_96 - про надання послуги №12L100-2153/16-2153 від 26.09.2016, 12L100-163/16-163 від 30.12.2016, 12L100-1089/17-1089 від 01.04.2017, 12L100-1581/17-1581 від 30.06.2017, 12L100-2057/17-2057 від 01.09.2017, 12L100-107/18-107 від 29.12.2017, 12L100-815/18-815 від 30.03.2018, 12L100-1620/18-1620 від 05.07.2018;
ОСОБА_97 - про надання послуги №12L100-2155/16-2155 від 26.09.2016, 12L100-170/16-170 від 30.12.2016, 12L100-1068/17-1068 від 01.04.2017, 12L100-1515/17-1515 від 30.06.2017, 12L100-2061/17-2061 від 01.09.2017, 12L100-134/18-134 від 29.12.2017, 12L100-836/18-836 від 30.03.2018, 12L100-1640/18-1640 від 05.07.2018;
ОСОБА_98 - про надання послуги №12L100-2156/16-2156 від 26.09.2016, 12L100-161/16-161 від 30.12.2016, 12L100-1087/17-1087 від 01.04.2017, 12L100-1584/17-1584 від 30.06.2017, 12L100-2056/17-2056 від 01.09.2017, 12L100-137/18-137 від 29.12.2017, 12L100-818/18-818 від 30.03.2018, 12L100-1622/18-1622 від 05.07.2018;
ОСОБА_33 - про надання послуги №12L100-2154/16-2154 від 26.09.2016,
12L100-162/16-162 від 30.12.2016, 12L100-1073/17-1073 від 01.04.2017, 12L100-1574/17-1574 від 30.06.2017, 12L100-2059/17-2059 від 01.09.2017, 12L100-104/18-104 від 29.12.2017 12L100-817/18-817 від 30.03.2018, 12L100-1621/18-1621 від 05.07.2018;
ОСОБА_99 - про надання послуги № 12L100-2158/16-2158 від 26.09.2016, 12L100-167/16-167 від 30.12.2016, 12L100-1062/17-1062 від 01.04.2017; 12L100-1582/17-1582 від 30.06.2017; 12L100-2053/17-2053 від 01.09.2017, 12L100-101/18-101 від 29.12.2017, 12L100-839/18-839 від 30.03.2018, 12L100-1658/18-1658 від 05.07.2018;
ОСОБА_100 - про надання послуги № 12L100-2157/16-2157 від 26.09.2016, 12L100-184/16-184 від 30.12.2016, 12L100-1082/17-1082 від 01.04.2017, 12L100-1601/17-1601 від 30.06.2017, 12L100-2054/17-2054 від 01.09.2017, 12L100-96/18-96 від 29.12.2017, 12L100-838/18-838 від 30.03.2018, 12L100-1641/18-1641 від 05.07.2018;
ОСОБА_101 - про надання послуги № 12L100-2159/16-2159 від 26.09.2016, 12L100-166/16-166 від 30.12.2016, 12L100-1072/17-1072 від 01.04.2017. 12L100-1607/17-1607 від 30.06.2017, 12L100-2052/17-2052 від 01.09.2017, 12L100-99/18-99 від 29.12.2017, 12L100-841/18-841 від 30.03.2018, 12L100-1651/18-1651 від 05.07.2018;
ОСОБА_102 - про надання послуги № 12L100-2160/16-2160 від 26.09.2016, 12L100-176/16-176 від 30.12.2016, 12L100-1078/17-1078 від 01.04.2017, 12L100-1596/17-1596 від 30.06.2017, 12L100-2051/17-2051 від 01.09.2017, 12L100-109/18-109 від 29.12.2017, 12L100-819/18-819 від 30.03.2018, 12L100-1624/18-1624 від 05.07.2018;
ОСОБА_103 - про надання послуги № 12L100-2417/16-2417 від 28.09.2016,
12L100-132/16-132 від 30.12.2016;
ОСОБА_104 - про надання послуги № 12L100-2161/16-2161 від 26.09.2016, 12L100-160/16-160 від 30.12.2016, 12L100-1071/17-1071 від 01.04.2017, 12L100-1592/17-1592 від 30.06.2017, 12L100-2034/17-2034 від 01.09.2017, 12L100-113/18-113 від 29.12.2017, 12L100-820/18-820 від 30.03.2018, 12L100-1623/18-1623 від 05.07.2018;
ОСОБА_105 - про надання послуги № 12L100-2182/16-2182 від 26.09.2016, 12L100-175/16-175 від 30.12.2016, 12L100-1083/17-1083 від 01.04.2017, 12L100-1676/17-1676 від 30.06.2017, 12L100-2047/17-2047 від 01.09.2017;
ОСОБА_106 , - про надання послуги № 12L100-2160/16-2160 від 26.09.2016, 12L100-176/16-176 від 30.12.2016, 12L100-1078/17-1078 від 01.04.2017, 12L100-1596/17-1596 від 30.06.2017, 12L100-2051/17-2051 від 01.09.2017, 12L100-109/18-109 від 29.12.2017, 12L100-819/18-819 від 30.03.2018, 12L100-1624/18-1624 від 05.07.2018;
ОСОБА_107 - про надання послуги № 12L100-2148/16-2148 від 26.09.2016,
12L100-140/16-140 від 30.12.2016, 12L100-1086/17-1086 від 01.04.2017,12L100-1590/17-1590 від 30.06.2017, 12L100-2074/17-2074 від 01.09.2017, 12L100-115/18-115 від 29.12.2017, 12L100-813/18-813 від 30.03.2018, 12L100-1617/18-1617 від 05.07.2018;
ОСОБА_108 - про надання послуги № 12L100-2136/16-2136 від 26.09.2016, 12L100-148/16-148 від 30.12.2016, 12L100-1077/17-1077 від 01.04.2017, 12L100-1622/17-1622 від 30.06.2017, 12L100-2046/17-2046 від 01.09.2017, 12L100-129/18-129 від 29.12.2017, 12L100-832/18-832 від 30.03.2018, 12L100-1642/18-1642 від 05.07.2018;
ОСОБА_109 - про надання послуги № 12L100-2163/16-2163 від 26.09.2016, 12L100-151/16-151 від 30.12.2016, 12L100-1075/17-1075 від 01.04.2017, 12L100-1591/17-1591 від 30.06.2017, 12L100-2058/17-2058 від 01.09.2017, 12L100-127/18-127 від 29.12.2017, 12L100-822/18-822 від 30.03.2018, 12L100-1089/17-1089 від 01.04.2017, 12L100-1581/17-1581 від 30.06.2017, 12L100-2057/17-2057 від 01.09.2017, 12L100-107/18-107 від 29.12.2017, 12L100-815/18-815 від 30.03.2018, 12L100-1620/18-1620 від 05.07.2018;
ОСОБА_110 , - про надання послуги № 12L100-2147/16-2147 від 26.09.2016, 12L100-171/16-171 від 30.12.2016, 12L100-1079/17-1079 від 01.04.2017, 12L100-1606/17-1606 від 30.06.2017, 12L100-2075/17-2075 від 01.09.2017, 12L100-98/18-98 від 29.12.2017, 12L100-837/18-837 від 30.03.2018, 12L100-1639/18-1639 від 05.07.2018;
ОСОБА_111 - про надання послуги № 12L100-2144/16-2144 від 26.09.2016, 12L100-179/16-179 від 30.12.2016, 12L100-1085/17-1085 від 01.04.2017, 12L100-1605/17-1605 від 30.06.2017, 12L100-2071/17-2071 від 01.09.2017, 12L100-97/18-97 від 29.12.2017, 12L100-835/18-835 від 30.03.2018, 12L100-1638/18-1638 від 05.07.2018;
ОСОБА_112 1.- про надання послуги № 12L100-2172/16-2172 від 26.09.2016, 12L100-152/16-1525 від 30.12.2016, 12L100-1059/17-1059 від 01.04.2017, 12L100-1616/17-1616 від 30.06.2017, 12L100-2041 /17-2041 від 01.09.2017, 12L100-122/18-122 від 29.12.2017, 12L100-824/18-824 від 30.03.2018, 12L100-1636/18-1636 від 05.07.2018;
ОСОБА_113 - про надання послуги № 12L100-2171/16-2171 від 26.09.2016, 12L100-156/16-156 від 30.12.2016, 12L100-1065/17-1065 від 01.04.2017, 12L100-1583/17-1583 від 30.06.2017, 12L100-2033/17-2033 від 01.09.2017, 12L100-114/18-114 від 29.12.2017, 12L100-827/18-827 від 30.03.2018, 12L100-1654/18-1654 від 05.07.2018;
ОСОБА_114 - про надання послуги № 12L100-2173/16-2173 від 26.09.2016, 12L100-144/16-144 від 30.12.2016, 12L100-1061/17-1061 від 01.04.2017, 12L100-1573/17-1573 від 30.06.2017, 12L100-2042/17-2042 від 01.09.2017, 12L100-118/18-118 від 29.12.2017, 12L100-825/18-825 від 30.03.2018;
ОСОБА_115 - про надання послуги № 12L100-130/16-130 від 30.12.2016;
ОСОБА_116 - про надання послуги № 12L100-995/17-995 від 01.04.2017, 12L100-1619/17-1619 від 30.06.2017, 12L100-2088/17-2088 від 01.10.2017;
ОСОБА_117 - про надання послуги № 12L100-999/17-999 від 01.04.2017, 12L100-1618/17-1618 від 30.06.2017, 12L100-2085/17-2085 від 01.10.2017, 12L100-336/17-336 від 29.12.2017, 12L100-956/18-956 від 30.03.2018;
ОСОБА_118 - про надання послуги № 12L100-1819/17-1819 від 18.08.2017, 12L100-2086/17-2086 від 01.10.2017;
ОСОБА_119 , - про надання послуги №12L100-336/17-336 від 29.12.2017, 12L100-336/17-336 від 13.02.2017;
ОСОБА_120 - про надання послуги № 12L100-1289/18-1289 від 31.05.2018; ОСОБА_121 - про надання послуги № 12L100-1288/18-1288 від 31.05.2018;
Марченко ЮЛ - про надання послуги № 12L100-1652/18-1652 від 05.07.2018; ОСОБА_122 - про надання послуги № 12L100-209/17-209 від 23.01.2017;
ОСОБА_123 - про надання послуги № 12L100-208/17-208 від 23.01.2017; ОСОБА_124 - про надання послуги № 12L100-210/17-210 від 23.01.2017;
ОСОБА_125 . ОСОБА_126 - про надання послуги № 12L100-2137/16-2137 від 13.12.2016, 12L100-135/16-135 від 30.12.2016, 12L100-1289/18-1289 від 31.05.2018.
Вказані особи у визначені договорами строки надавали послуги зокрема, щозміні передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів транспортної дільниці, здійснення візуального спостереження за визначеними у договорі об`єктами, забезпечення безперервної роботи устаткування котельної, здійснювання пуску, зупинку та переключення агрегатів, що обслуговуються, в схемах теплопроводів, спостерігання з допомогою контрольно-вимірювальних приладів за рівнем води у котлах, тиском та температурою пари, води і видхідних газів, запобігання та усування несправності в роботі устаткування, здійснювання профілактичного огляду котлів, їх допоміжних механізмів, контрольно-вимірювальних приладів і приймати участь у планово-запобіжному ремонті котлоагрегатів. Виконання вказаних договорів підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг. (том.1 а.с. 184-218).
Умовами вищевказаних договорів про надання послуг визначено, наступне: вид надаваємих послуг; періоди виконання надаваємих послуг, які не перевищують трьох місяців; вартість послуг.
Відповідачем, в оскаржуваних Приписі та Постанові зроблено висновок, що предмет договорів є процес праці, а не її кінцевий результат, з режимом праці Замовника, обсяг роботи у договорі не зазначено, оплата здійснюється щомісячно, робота носить постійний характер на протязі декількохмісяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
У відповідності до ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи аналіз наведених норм права, суд зазначає, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.
Загальне визначення цивільно-правового договору подається у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України): договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Із договрів вбачється, що вони містять в собі конкретний перелік послуг, які мали надаватись виконавцями, визначає одиницю обліку послуг та вартість послуги.
Отже, предметом довоговорів був не сам процес праці, а відповідний кінцевий результат.
Крім того, вищевказаними договорами було визначено, що вказані договори цивільно-правові, за якими не виникає між сторонами трудових відносин. А також визначено, що на викановців не розповсюджуються правила внутрішнього трудового розпорядку.
Тобто, сторони уклавши договори про надання послуг дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, які не суперечать нормам чинного законодавства України.
Суд зазначає, що у відповідності до норм Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору.
Згідно ст.6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.
Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється
Відповідачем суду не надано доказів наявності законодавчо визначеної заборони позивачу щодо укладення вищезазначених договорів надання послуг.
У статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Доказів наявності у наданих суду позивачем цивільно-правових договорів підряду ознак нікчемного правочину відповідачем суду не надано, як і не надано доказів визнання судом даних договорів недійсними.
Пунктом 11 Порядку №295 визначено права посадових осіб інспекторів праці під час здійснення інспекційних відвідувань, при цьому інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.
Таким чином, висновки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України та ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України є помилковими, а тому прийнята на підставі цих висновків постанова про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361 від 18.04.2019 року є необґрунтованою і такою, що прийнята без врахування всіх істотних обставин.
Доводи відповідача про те, що виконавці за вказаними договорами були підпорядковані правилам трудового розпорядку, спростовуються змістом договорів, оскільки, відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Укртелеком», у товаристві встановлюється такий режим роботи: початок роботи - о 8 годині 30 хвилин; закінчення роботи - о 17 годині 30 хвилин; щоп`ятниці закінчення роботи - о 16 годині 15 хвилин; перерва на харчування та відпочинок - з 12 години 30 хвилин до 13 годин 15 хвилин, однак, умови вказаних договорів такого режиму робочого дня не передбачають.
Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог, не спростовують.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а пункти 1,2,3,5,6 припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1410/1477/АВ/П від 29 березня 2019 року та
постанови про накладення штрафу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361 і № ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/362 від 18.04.2019 року є протиправними, а відтак підлягають скасуванню.
Керуючись ст. 77, 90, 139, 241-245 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування припису і постанов про накладення штрафу задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати пункти 1,2,3,5,6 припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1410/1477/АВ/П від 29 березня 2019 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1410/1477/АВ/МГ-ФС/362 від 18.04.2019 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН1410/1477/АВ/ТД-ФС/361 від 18.04.2019 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 вересня 2019 року.

Суддя А.О. Коренев