Справа № 500/1211/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1211/19

02 вересня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Завацька І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2018р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення йому пенсії по вислузі років, при цьому надавши наступні документи: трудову книжку, паспорт, військовий білет, диплом, ідентифікаційний код, довідка внутрішньо переміщеної особи, довідка з підприємства, ОК-5.

Проте, в січні 2019р. ОСОБА_1 отримав відмову Відповідача, щодо призначення йому пенсії по вислузі років з підстав відсутності в трудовій книжці запису про звільнення з ДП «Донецькгрузтранс» на якому він працював з 01.08.1985р., а також з тої підстави, що 24.05.2016р. його було прийнято на роботу машиністом тепловоза в Тернопільську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗП» та станом на момент подачі заяви до Пенсійного Фонду продовжує там працювати.

Позивач вважає дану відмову незаконною та такою, що порушує його права на отримання статусу пенсіонера за вислугою років.

Ухвалою від 03.06.2019 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 01.07.2019 судом ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 24.07.2019 о 11:00 год.

15 липня 2019 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24 липня 2019 року відкладено розгляд справи на 20.08.2019 о 11:00 год., у зв`язку із неявкою представника відповідача.

Ухвалою суду від 20.08.2019, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 02.09.2019 о 10:30 год. для надання часу на подання додаткових доказів представником відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на відзив на адміністративний позов.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку позивача та представника відповідача, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється внутрішньо переміщеною особою та згідно довідки від 08.04.2016р. № НОМЕР_1 має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання АДРЕСА_2 .

Так, з 02.08.1982р. по 11.04.1983р. працював помічником машиніста тепловоза в Локомативному депо Донецькій ордена Леніна залізній дорозі.

З 01.08.1985р. працював помічником машиніста тепловоза та з 03.05.2012р. - по 31.12.2014 машиністом тепловоза в ДП «Донецькгрузтранс», що підтверджується долученою до матеріалів справи трудовою книжкою та заявою про звільнення з ДП «Донецькгрузтранс».

Тобто, факт звільнення із підприємства, праця на якому дає позивачу право на отримання пенсії за вислугу років підтверджується відповідною заявою від 15.12.2014. Відповідно до долученої заяви про звільнення від 15.12.2014 ОСОБА_1 звільнився з ДП «Донецькгрузтранс», а здійснити запис в трудовій книжці йому не вдалось можливим так, як почались бойові дії та позивач просто не встиг цього зробити і змушений був із сім`єю та дітьми втікати з місця бойових дій.

19.12.2018р., тобто після досягнення ним 55 років, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення йому пенсії по вислузі років, при цьому надавши наступні документи: трудову книжку, паспорт, військовий білет, диплом, ідентифікаційний код, довідка внутрішньо переміщеної особи, довідка з підприємства, ОК-5.

Проте, в січні 2019р. позивач отримав відмову Відповідача, щодо призначення йому пенсії по вислузі років з підстав відсутності в трудовій книжці запису про звільнення з ДП «Донецькгрузтранс», на якому він працював з 01.08.1985р., а також з тої підстави, що 24.05.2016р. його було прийнято на роботу машиністом тепловоза в Тернопільську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗП» та станом на момент подачі заяви до Пенсійного Фонду продовжує там працювати.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»: «Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію».

Із ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», з якої вбачається наступне:

Право на пенсію за вислугу років мають:

а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року № 583 .

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 2.21. Постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": «Документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік") внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки».

Враховуючи викладене, з урахуванням безпідставно невключеного відповідачем до спеціального стажу період, в який позивач працював помічником машиніста, а згодом був переведений на роботу машиніста та підпадає під дію п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з огляду на те, що його стаж складає більше ніж 12 років 6 місяців на зазначеній у вказаній статті роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно до п. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України: «у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії».

Згідно ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачами не доведено доводів щодо правомірності своїх дій.

Згідно з ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є визнання протиправними дії Відповідача, щодо відмови у призначення пенсії за вислугу років, скасування рішення від 02.01.2019 року у формі листа №438/0-11 про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вирішуючи питання щодо іншої позовної вимоги - про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 зареєстрованого в АДРЕСА_2 ідентиф. код НОМЕР_2 пенсію за вислугою років відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 19.12.2018р., зарахувавши йому у пільговий стаж роботи за списком №2 у період роботи у Локомативному депо Донецькій ордена Леніна залізній дорозі та ДП «Донецькгрузтранс», то суд враховує, що на час подання заяви 19 грудня 2018 року до органів Пенсійного фонду про призначення пенсії за вислугу років, Позивач, як це передбачено статтею 114 Закону України № 1058-ІV(пенсія за вислугу років призначається та виплачується тільки при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію), з роботи не звільнився, а звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян", долучивши лише документи в копіях, хоча документи про стаж, вік та заробітну плату подаються до органів, що призначають пенсію, тільки в оригіналах. У зв`язку з чим, Об`єднаним управлінням надано письмову відповідь Позивачу на звернення, та роз`яснено порядок і умови призначення пенсії за вислугу років для робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

Таким чином, Позивачем заява про призначення пенсії до органів Пенсійного фонду не подавалась, в журналі реєстрації рішень органу, що її призначає не реєструвалась, та Об`єднаним управлінням рішення, оформлене відповідним розпорядженням, за результатами її розгляду, не приймалось, тому у виниклих правовідносинах між сторонами відсутні підстави перебирати на себе в судовому порядку повноваження органу, який призначає чи здійснює перерахунок пенсії. Водночас, для встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до спеціального стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах законом встановлений окремий порядок, з урахуванням якого Позивач для розгляду питання про підтвердження стажу роботи має звернутись до органів Пенсійного фонду і має право оскаржити це рішення в судовому порядку.

Також, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, як це встановлено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993р.

Відповідно до статті 21 Закону України № 1058-ІV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи.

Облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію забезпечує Реєстр застрахованих осіб, де накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі-обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.

До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;

Разом з тим, за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, станом на час звернення Позивача до суду з адміністративним позовом, в індивідуальних відомостях про застраховану особу є відомості по його спеціальному стажу лише за 12 місяців 2000р., а саме під час перебування у трудових відносинах з Державним ВАТ "Донецьквантажтранс", та з травня 2016 року в ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗП". Інші відомості по спеціальному стажу Позивача відсутні.

Оскільки, позивач просить захистити його права в майбутньому, шляхом встановлення його права на отримання пільгової пенсії, яке настане після його звільнення суд вважає, що у задоволенні даних позовних вимог слід відмовити, так як завданням адміністративного судочинства є захист уже порушених та оспорюваних прав від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а не тих, які можуть настати в майбутньому.

Отже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно можуть бути порушені в майбутньому.

Відтак, суд зазначає, що згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частини четверта статті 245 КАС України).

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень: у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Отже, суд вправі зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2018 р. про призначення йому пільгової пенсії за вислугу років, відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з зарахуванням у пільговий стаж роботу у Локомотивному депо Донецькій ордена Леніна залізній дорозі та ДП "Донецькгрузтранс" за списком №2.

При цьому суд виходить з того, що вказана заява позивача була розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян", а не за правилами пенсійного законодавства, яке передбачає право позивача на пенсію.

Сам по собі лист відповідь відповідача від 02.01.2019 р. на заяву ОСОБА_1 від 19.12.2018 р. про призначення йому пільгової пенсії є фактом протиправної бездіяльності відповідача, оскільки відмова у призначенні пенсії повинна прийматись у формі рішення, а не листа. Заява позивача повинна була бути розглянута відповідачем по суті, а не в порядку визначеному Законом України "Про звернення громадян".

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ) щодо не вирішення заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 ) від 19.12.2018 р. про призначення йому пільгової пенсії за вислугу років - протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 ) від 19.12.2018 р. про призначення йому пільгової пенсії за вислугу років, відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з зарахуванням у пільговий стаж роботу у Локомотивному депо Донецькій ордена Леніна залізній дорозі та ДП "Донецькгрузтранс" за списком №2.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 14035769).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.