Справа № 420/3874/19
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3874/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо прийняття рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, викладеної у листі від 25.04.2019 року № Б-3751/0-2472/0/37-19; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно поданного клопотання з додатками від 15 березня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним виконано усі необхідні вимоги для отримання дозволу, проте Головне управління Держгеокадастру в Одеській області по суті приховано відмовили йому в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав, не передбачені чинним законодавством, але формально рішення про відмову у наданні дозволу відсутнє, а тому відповідач допустив протиправну бездіяльність. Відповідачем при направленні листа від 25.04.2019 року № Б-3751/0-2472/0/37-19 не дотримано форми рішення, які б мали бути прийнятті за наслідками розгляду поданої ним заяви. За результатами розгляду клопотання відповідачем протиправно направлено лист «Про надання відповіді» без прийняття будь-якого рішення, проте він звернувся з клопотанням саме в порядку ст. 118 ЗК України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Таким чином, належним захистом прав позивач буде визнання протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 гектара у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства.

Представником Головного управління Держгеокадастру у Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що Головним управлінням надана мотивована відмова щодо наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га. При цьому, суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування та приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, а тому позовна вимога про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою буде втручання у виключні (дискреційні) повноваження, що є неприпустимим.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що викладені доводи відповідача зводяться лише до формального цитування нормативно-правових актів, без аргументування по суті позовних вимог, а тому доводи відзиву не повинні заслуговувати на увагу суду.

Ухвалою суду від 08 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та буде розглянута у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд встановив, наступне.

15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області (поза межами населеного пункту), до якого додано копія паспорту та ідентифікаційного коду, відомості з документації із землеустрою № 220/161-19 від 15.03.2019 року - щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, копію викопіювання з Публічної кадастрової карти щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, копію довідки 6-зем (а.с. 31-34)

25 квітня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 направлено лист № Б-3751/0-2472/0/37-19, яким повідомлено, що дані про земельну ділянку, яку заявник бажає отримати у власність не внесені до Державного земельного кадастру, а відтак не можливо встановити належність цієї земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка не надана у власність або користування, відсутність встановлених щодо неї обмежень та інших факторів, які можуть призвести до порушення вимог земельного законодавства. Після проведення планових робіт по наповненню Державного земельного кадастру і визначення інформації щодо належності цієї земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка не надана у власність або користування, відсутності встановлених щодо неї обмежень та інших факторів, які можуть призвести до порушення вимог земельного законодавства, така земельна ділянка буде включена до площі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадян у межах норм безоплатної приватизації та запропоновано визначитися з іншим місцем розташування земельної ділянки, обравши відповідну земельну ділянку у площі, висвітленій на сайті Головного управління та подати клопотання відповідно до вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України (а.с. 25).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що за результатом розгляду клопотання про надання земельної ділянки та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний термін обов`язково приймає вмотивоване рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка розташована на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області (поза межами населеного пункту) від 15.03.2019 року, ОСОБА_1 додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 32-33), тобто надані всі документи, перелік яких передбачений Земельним кодексом України, для вирішення питання про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Разом з тим, з листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.04.2019 року № Б-3751/0-2472/0/37-19 «Про надання відповіді» вбачається, що у Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відсутня інформація щодо внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру, а відтак не можливо встановити належність цієї земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка не надана у власність або користування, відсутність встановлених щодо неї обмежень та інших факторів, які можуть призвести до порушення вимог земельного законодавства (а.с. 25).

Отже, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надавши позивачу відповідь на його клопотання листом від 25.04.2019 року № Б-3751/0-2472/0/37-19 «Про надання відповіді», в якому відсутня інформація про розгляд та про прийняття за результатами розгляду цього клопотання у встановленому законодавством порядку вмотивованого рішення про надання або відмову у наданні безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та дозволу на розроблення проекту землеустрою, суд вважає, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений законодавством України, оскільки лист Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.04.2019 року № Б-3751/0-2472/0/37-19 «Про надання відповіді» не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.

При цьому, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В зазначеному переліку підстав відсутня така підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки як відсутність інформація щодо внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру.

Разом з тим, лист Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.04.2019 року № Б-3751/0-2472/0/37-19, не містить визначених частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні.

За таких підстав, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо того, що за результатами розгляду клопотання відповідачем протиправно направлено лист «Про надання відповіді» без прийняття будь-якого рішення, оскільки ОСОБА_1 звернувся 15.03.2019 року до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, а не із зверненням громадян.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась у неприйнятті у встановленому законодавством порядку рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 15.03.2019 року

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Суд може прийняти рішення про зобов`язання органу владних повноважень прийняти певне рішення, в разі, якщо можливість прийняття єдиного альтернативного рішення виключена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 25.04.2019 року № Б-3751/0-2472/0/37-19 ОСОБА_1 повідомлено, що дані про земельну ділянку, яку заявник бажає отримати у власність не внесені до Державного земельного кадастру та запропоновано визначитися з іншим місцем розташування земельної ділянки, обравши відповідну земельну ділянку у площі, висвітленій на сайті Головного управління та подати клопотання відповідно до вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України (а.с. 25).

Тобто, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області не розглянуто клопотання позивача ОСОБА_1 від 15.03.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, та в листі від 25.04.2019 року № Б-3751/0-2472/0/37-19 не зазначено щодо наявності чи відсутності підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, що не виключає можливості прийняття альтернативного рішення відповідачем за результатом розгляду клопотання позивача.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 15.03.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 15.03.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,000 га. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Крім того, в позовній заяві позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача надати суду звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 15.03.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 15.03.2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.