Справа № 200/3422/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року справа №200/3422/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Макаренко А.С., за участю представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (повний текст складено 18 червня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/3422/19-а (суддя І інстанції Давиденко Т.В.) за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2019 Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2018 року № про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 41169 грн. 47 коп. за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 33529 грн. 53 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що як вважає позивач, податкове повідомлення рішення, яке оскаржується, винесене відповідачем з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування. Зазначає, що, оскільки камеральна перевірка позивача проводилась з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання, податковий орган зобов`язаний керуватись ст. 102 Податкового кодексу України, а тому граничний термін, протягом якого відповідач мав провести камеральну перевірку та визначити суму податкового зобов`язання та/або штрафних санкцій по декларації з екологічного податку сплинули: за 1 квартал 2015 року -16.04.2018 року, за 2 квартал 2015 року 15.07.2018 року та відповідно до рішення суду про розстрочення податкового боргу 23.05.2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 200/3810/19-а у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Крім того, позивач, посилаючись на приписи ст.ст. 14,76,102 ПК України зазначив, що граничний термін, протягом якого відповідач мав провести камеральну перевірку та визначити суму податкового зобов`язання та/або штрафних санкцій по декларації з екологічного податку сплинули.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, наголошуючи на законності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанцій встановлено, що ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), місцезнаходження: 85670, Донецька обл., м. Вугледар, вул. Магістральна, 4 (а.с. 7-12).

22.08.2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області здійснена камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з екологічного податку за 1-3 квартали 2015 року ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», за результатами якої складений акт № 450/05-99-48-01-14/34032208 (а.с. 13-14).

Під час перевірки податковим органом встановлені порушення Головним управлінням ДФС у Донецькій області вимог чинного законодавства, а саме, несвоєчасна сплата самостійно визначеного грошового зобов`язання з екологічного податку за 1-3 квартали 2015 року (а.с. 14).

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийняте податкове повідомлення рішення від 14.09.2018 року № про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 41169 грн. 47 коп. за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов?язання з екологічного податку (а.с. 15).

ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» подані до ГУ ДФС у Донецькій області: - податкова декларація з екологічного податку за 1 квартал 2015 року від 16.04.2015 року № ; - податкова декларація з екологічного податку за 2 квартал 2015 року від 19.08.2015 року № ; - податкова декларація з екологічного податку за 3 квартал 2015 року від 19.08.2015 року № .

Згідно ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року у справі № 805/54/15-а розстрочене виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року у справі за позовом ДПІ у Волноваському районі ГУ Міндоходів у Донецькій області до ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про стягнення податкового боргу з екологічного податку в розмірі 928104,42 грн. строком на 5 років з 01.04.2015 року по 31.03.2020 року зі сплатою щомісячно рівними частками 15468,41 грн. та в березні 2020 року 15468,23 грн.

Судом першої інстанції встановлено що в акті перевірки, зазначені податкові зобов`язання з екологічного податку сплачені ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» наступним чином: - за податковою декларацією за І квартал 2015 року протягом січня жовтня 2016 року; лютого 2017 року - вересня 2017 року; - згідно ухвали суду від 09.04.2015 року у справі № 805/54/15-а 13.10.2016 року та 11.11.2016 року; - за податковою декларацію за ІІ квартал 2015 року протягом грудня 2017 року березня 2018 року; квітня 2018 року липня 2018 року; - за податковою декларацією за ІІІ квартал 2015 року протягом травня липня 2018 року (а.с. 13 14, 22 87).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач вважає неправомірними дії податкового органу щодо нарахування штрафу, тому просить скасувати податкове повідомлення рішення про таке нарахування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України на платник податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Суд вважає помилковим довід позивача про протиправність проведення відповідачем камеральної перевірки та порушення строків її проведення, виходячи з наступного.

Види перевірок контролюючих органів, порядок та підстави для їх проведення визначені главою 8 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України 75.1 контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п.75.1.1 п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність поданняподаткових декларацій(розрахунків) та/або своєчасність реєстраціїподаткових накладнихта/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки визначений статтею 76 Податкового кодексу України, відповідно до якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

З аналізу зазначених норм Закону вбачається, що камеральна перевірка це особливий вид перевірок, яка проводиться у приміщені податкового органу та її предметом є виключно данні податкових декларацій та данні системи електронного адміністрування податку на додану вартість, або своєчасність поданняабо реєстрації документів податкової звітності та своєчасність перерахування сум грошових зобов`язань платниками податків.

Пунктом 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб`єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З системного аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що її положення стосуються обмеження проводити документальні перевірки, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків та зборів, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Оскільки камеральна перевірка це особливий вид перевірок, яка проводиться у приміщені податкового органу та її предметом є виключно данні податкових декларацій та данні системи електронного адміністрування податку на додану вартість, або своєчасність подання або реєстрації документів податкової звітності та своєчасність перерахування сум грошових зобов`язань платниками податків, під час такої перевірки документи фінансової, статистичної та іншої звітності, регістри податкового та бухгалтерського обліку, первинні документи та податкова інформація не досліджуються, згода платника податків на проведення такої перевірки необов`язкова, податковий орган не позбавлений права здійснювати такий вид перевірок у спірний період, суд вважає, що, здійснюючи перевірку позивача відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Суд вважає помилковим довід позивача про порушення відповідачем строків проведення камеральної перевірки у спірних взаємовідносинах, виходячи з наступного.

Пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України встановлено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102цього Кодексу.

Тобто, зазначена норма містить обмеження тридцятиденим строком проведення камеральних перевірок, предметом яких є перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку, тоді як предметом перевірки у спірних взаємовідносинах були питання несвоєчасної сплати податкових зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Інших доводів, ніж наведені раніше, в обґрунтування апеляційної скарги позивачем не наведено.

Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та не спростоване позивачем, сплата сум екологічного податку здійснювалась підприємством з порушенням зазначеної норми Закону.

Відповідальність за зазначені порушення встановлена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, встановивши під час перевірки порушення позивачем вимог зазначеної норми Закону, відповідач правомірно, в межах повноважень та на підставі норм чинного законодавства прийняв податкове повідомлення рішення про зобов`язання сплатити штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання, тому позовні вимоги про скасування податкового повідомлення рішення задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надані суду належні докази правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлена правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування щодо порушення строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з екологічного податку, суд вважає позовні вимоги про скасування податкового повідомлення рішення такими, що задоволенню не підлягають.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 200/3422/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 200/3422/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко