Справа № 640/7906/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7906/19 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_2 , у якому просила суд: визнати незаконними та скасувати постанови старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Максима Васильовича № 57116426 від 23.04.2019, від 25.04.2019, від 26.04.2019 про накладення штрафів.

На обґрунтування вказаних позовних вимог, позивач зазначив, що на примусовому виконанні державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Максима Васильовича знаходиться виконавчий лист Голосіївського районного суду м. Києва № 752/22214/16-ц, виданий 23.07.2018, відповідно до якого позивача зобов`язано не чинити ОСОБА_3 перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 та визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_4

В межах виконавчого провадження № 57116426 вказаним державним виконавцем прийнято постанови від 23.04.2019, від 25.04.2019, від 26.04.2019 про накладення штрафу на позивача, як боржника, за невиконання рішення суду.

Позивач стверджує, що виконує рішення суду у повному обсязі та кожного разу забезпечує присутність дитини на зустрічі зі стягувачем та не чинить жодних перешкод в участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою.

Поряд з цим, державним виконавцем безпідставно складаються акти про невиконання боржником рішення суду та приймаються оскаржувані постанови. Звертає увагу і на те, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 752/22214/16-ц було зупинено виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 до закінчення касаційного провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що позивач не виконала рішення суду 23.04.2019, 25.04.2019 та 26.04.2019, оскільки до отримання 27.04.2019 постанови суду касаційної інстанції від 08.04.2019 у справі №752/22214/16-ц не знала та не могла знати про відновлення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва (Київського апеляційного суду) від 12.07.2018.

Саме 27.04.2019 є днем, коли позивач дізналась про рішення суду касаційної інстанції та на адресу державного виконавця вказане рішення було відправлено 25.04.2019.

На думку апелянта, поважними причинами, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатись лише об`єктивні причини, які унеможливлювали або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами п. 2 частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ст. 316 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на примусовому виконанні державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Максима Васильовича перебуває виконавче провадження № 57116426 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/22214/16-ц, виданого 23.07.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язано не чинити ОСОБА_3 перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 та визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 у відповідні дні та години та способи, зазначені у виконавчому документі.

Як вказує позивач, з інформації про виконавче провадження № 57116426 їй стало відомо, що 23.04.2019, 25.04.2019 та 26.04.2019 державним виконавцем прийнято постанови, якими до останньої застосовано штраф у розмірі 3400 грн кожною.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки статті 63, 64-1, 75 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII підставою для винесення постанови про накладення штрафу на боржника визначають невиконання рішення саме без поважних причин, а в даному випадку судом не встановлено наявність поважних причин у позивача, тому підстави для визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця про накладення штрафу ВП № 57116426 від 23.04.2019, від 25.04.2019, від 26.04.2019 відсутні.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини шостої статті 26 наведеного Закону, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами частини 1 статті 63 Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до частини 2 вказаної статті, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому, порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено статтею 64-1 Закону.

Відповідно до зазначеної статті, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Так, згідно статті 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана стаття, як і спеціальний закон, не містить норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися лише об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №127/3770/17.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 у справі № 752/22214/16-ц рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2018 в частині часткового задоволення вимог ОСОБА_2 змінено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 наступним чином: перший місяць: щосереди з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щосуботи з 10.00 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_1 З другого місяця: 1-й та 3-й тиждень місяця: понеділок, п`ятниця з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв.; 2-й та 4-й тиждень місяця: вівторок, четвер з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. та з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. суботи; з 1-го по 15-те липня щороку; на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини. У решті рішення суду першої інстанції залишене без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2018 в частині, що не змінена апеляційним судом та постанову Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею залишити без змін, поновлено дію виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018.

Таким чином, у позивача виник обов`язок виконувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018.

Відтак, у даному випадку державний виконавець зобов`язаний був провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції закцентував увагу на тому, що вказана постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень 17.04.2019, тому позивач не міг не знати про поновлення дії виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018.

Разом з тим, апелянт наголошує на тому, що до отримання 27.04.2019 постанови Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц вона не знала та не могла знати про відновлення виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 12.07.2018.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц була прийнята у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження.

За правилами частини 1 статті 400 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частинами 2 та 3 вказаної статті у попередньому судовому засіданні суддя-доповідач доповідає колегії суддів про проведення підготовчої дії та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З викладеним норм вбачається, що рішення касаційної інстанції у справі № 752/22214/16-ц було прийнято без повідомлення учасників справи.

Згідно копії конверту про направлення постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц вбачається, що вказане рішення направлено на адресу позивача лише 25.04.2019 та отримано останньою 27.04.2019 відповідно до відстеження поштового відправлення за №417.

Відтак, зазначені обставини позбавили позивача бути обізнаною до 27.04.2019 з фактом прийняття касаційним судом відповідного рішення у справі №752/22214/16-ц та поновленням дії виконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018.

Твердження суду першої інстанції про те, що на позивача до винесення постанови від 23.04.2019 також накладалися штрафи за невиконання рішення суду, колегія суддів вважає помилковими, оскільки згідно листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києва від 17.04.2019 №43569 вбачається, що ухвала Верховного Суду у справі № 752/22214/16-ц від 27.03.2019 про зупинення виконання дії постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 надійшла на адресу державного виконавця лише 09.04.2019 та з цього часу до 23.04.2019 до позивача не було застосовано відповідальності у вигляді накладення штрафу за невиконання рішення суду.

При цьому, суд позбавлений можливості надавати оцінку постановам про накладення штрафу, винесеним до 23.04.2019, оскільки вказане не є предметом розгляду у даній справі.

Отже, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 мала поважні причини невиконання постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018 у період з 09.04.2019 (момент отримання державним виконавцем ухвала Верховного Суду у справі № 752/22214/16-ц від 27.03.2019 про зупинення виконання дії постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2018) до 27.04.2019 (отримання позивачем постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 752/22214/16-ц).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних постанов про накладення на позивача штрафу від 23.04.2019, від 25.04.2019 та від 26.04.2019 діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже, наявні підстави для скасування даних постанов.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 14.06.2019 та є підставою для його скасування з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права в частині, що призвели до помилкового вирішення справи, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Максима Васильовича № 57116426 від 23.04.2019, від 25.04.2019, від 26.04.2019 про накладення на ОСОБА_1 штрафів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

І.О. Шурко