Справа № 160/2156/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

17 травня 2019 року Справа № 160/2156/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судці Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
представника позивача Токарева В.В.,
представника відповідача Яценко Ю.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі №160/2156/19 та призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадження, за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що обставини, зазначені в оскаржуваному наказі та висновки, викладені в ньому не відповідають і не можуть відповідати як фактичним обставинам справи, так і нормативним документам, які регулюють підстави і порядок проведення службових розслідувань та притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення заявленого адміністративного позову заперечував, надав до суду відзив на нього, в якому зазначав, що спірний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає, а відповідач при його прийняті діяв у межах повноважень та у спосіб передбаченому чинним законодавством.
Відповідач зазначає, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1909 від 3 липня 2018 року про призначення службового розслідування було проведено службове розслідування та в ході розслідування було встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1868 від 30.06.2018 року, комісією частини були перевірені питання щодо стану бухгалтерського обліку за службами частини, за ведення яких відповідає старший солдат ОСОБА_1 , а саме: інженерна, електротехнічна, геоінформаційна, метрології та стандартизації, радіолокаційної розвідки ПВО та речова служба частини. Згідно акту перевірки від 11.07.2018 року, вх. № 8341, членами комісії, були виявлені грубі недоліки щодо ведення бухгалтерського обліку з боку старшого солдата ОСОБА_1 . Під час перевірки старший солдат ОСОБА_1 відмовилась брати участь в ході роботи комісії. Внаслідок встановлення фактів грубого порушення ведення бухгалтерського обліку, спірним наказом на позивача накладено стягнення у вигляді «Попередження про неповну службову відповідність».
Відтак, відповідач вважає оскаржуваний наказ є таким, що відповідає нормам чинного законодавства України, та просить суд заявлену позовну заяву залишити без задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді бухгалтера 2 категорії фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
15 травня 2018 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2018 року № 130 ОСОБА_1 вибула з місця постійної дислокації частини в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області в район виконання завдань в зоні проведення Операції об`єднаних сил (ООС) в м. Волноваха Донецької області.
30 червня 2018 року з медичного пункту частини позивача направлено на консультацію до лікаря, який після огляду дав висновок про те, що ОСОБА_1 знаходиться на шостому тижні вагітності, має загрозу переривання вагітності та те, що їй необхідне стаціонарне лікування в умовах гінекологічного відділення лікувального закладу (консультативний висновок спеціаліста від 30.06.2018 року).
Після цього, отримавши направлення від 30 червня 2018 року № 518 на лікування у військовій частині НОМЕР_2 (м. Дніпро), позивач в цей же день знову написала рапорт на ім`я командира частини про направлення її на лікування і знову отримала відмову з образами, погрозами щодо неї як військовослужбовця та жінки. Натомість командир частини видав наказ від 30 червня 2018 року № 1868 про перевірку окремих питань фінансово- господарської діяльності частини саме з метою перевірки роботи.
Лише 1 липня 2018 року було підписано рапорт ОСОБА_1 про направлення її на лікування до військової частини НОМЕР_2 (м. Дніпро).
В військовій частині НОМЕР_2 вона знаходилась на лікуванні з 02.07.2018 року по 17.07.2018 року, та з 18.07.2018 року по 1.08.2018 року їй були надані 15 (п`ятнадцять) календарних днів звільнення від обов`язків військової служби у зв`язку з хворобою.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2018 року № 2079 «Про результати службового розслідування» про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було видано під час її перебування на стаціонарному лікуванні.
В подальшому, з 01.08.2018 року по 10.08.2018 року позивач проходила лікування по збереженню вагітності в КЗ «Новомосковська ЦРЛ «ДОР» (м. Новомосковськ Дніпропетровської області) (виписка № 1382).
З 13.08.2018 року по 23.08.2018 року позивач проходила лікування по збереженню вагітності в цій же лікарні (виписка № 1451).
З 27.08.2018 року по 07.09.2018 року позивач продовжила лікування по збереженню вагітності в цій же лікарні (виписка № 5544).
10 вересня 2018 року вийшла на службу та приступила до виконання своїх службових обов`язків, проте внаслідок погіршення самопочуття ОСОБА_1 15.09.2018 року (в вихідний день) вона зателефонувала та повідомила свого безпосереднього начальника - начальника фінансово-економічної служби частини майора ОСОБА_2 про те, що вимушена знову звернутися до лікарів за медичною допомогою, на що ОСОБА_3 відреагував негативно та погрожував звільненням з військової служби.
5 жовтня 2018 року після лікування позивач вийшла на військову службу та приступила до виконання своїх службових обов`язків.
Того ж дня до відома позивача було доведено про те, що вона була відсутня на робочому місці без поважної причини 14 вересня 2018 року.
З 17.10.2018 року по 30.10.2018 року ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 (виписка № 2019) та після стаціонарного лікування їй було надано звільнення від виконання службових обов`язків для реабілітації з 31.10.2018 року по 05.11.2018 року.
З 06.11.18 року по 16.11.2018 року позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в КЗ «Новомосковська ЦРЛ «ДОР» в гінекологічному відділенні (м. Новомосковськ Дніпропетровської області) (виписка № 7047; довідка № 465).
19.11.2018 року позивача було знову направлено на лікування в КЗ «Новомосковська ЦРЛ «ДОР», де вона знаходилась на лікуванні в гінекологічному відділенні на момент звернення до суду.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2018 року № 2079 «Про результати службового розслідування», зазначено, що: «На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1909 від 3 липня 2018 року про призначення службового розслідування було проведено службове розслідування та в ході розслідування було встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1868 від 30.06.2018 року, комісією частини були перевірені питання щодо стану бухгалтерського обліку за службами частини, за ведення яких відповідає старший солдат ОСОБА_1 , а саме: інженерна, електротехнічна, геоінформаційна, метрології та стандартизації, радіолокаційної розвідки ПВО та речова служба частини. Згідно акту перевірки від 1.07.2018 року, вх. № 8341, членами комісії, були виявлені грубі недоліки щодо ведення бухгалтерського обліку з боку старшого солдата ОСОБА_1 . Під час перевірки старший солдат ОСОБА_1 відмовилась брати участь в ході роботи комісії. Відібрати пояснення з старшого солдата ОСОБА_1 неможливо, оскільки вона знаходиться на стаціонарному лікуванні у військовому шпиталі м. Дніпро. З пояснювальної лейтенанта ОСОБА_4 підтверджений факт відмови брати участь в роботі комісії частини щодо перевірки обліку матеріальних засобів. Також з`ясовано, що в роботі старшого солдата ОСОБА_1 є факт грубих порушень ведення бухгалтерського обліку. Після закінчення терміну лікування, за грубі порушення щодо ведення бухгалтерського обліку та виконання службових обов`язків накласти на бухгалтера (2 категорії) фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність». За відсутність належного контролю щодо ведення бухгалтерського обліку помічнику командира з Фінансово - економічної служби майору ОСОБА_5 нагадати про обов`язки служби».
За результатами службового розслідування, наказом командира військової частини від 14.07.2018 року №2079 «Про результати службового розслідування» на ОСОБА_1 було накладене дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.
Таким чином, правомірність винесеного наказу командиром військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2018 року №2079 «Про результати службового розслідування», яким на ОСОБА_1 було накладене дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність, є предметом дослідження і розгляду у цій справі.
Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ч.2 ст.5 Дисциплінарного статуту, стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
У відповідності до ст.45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення
За ст. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Згідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Згідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
За ч. 1 ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Статтею 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
За приписами ч. 1 ст. 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Статтею 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.
Згідно до ч.1 ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
У відповідності до ст. 98 Дисциплінарного статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Нормою статті 106 Дисциплінарного статуту статут усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.
За приписами ст. 88 Дисциплінарного статуту військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV.
Відповідно до ст.6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Згідно абз. 4 ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Так, наказом Міністерства оборони України від 19.12.2014 року №905 затверджено «Інструкцію з організації та ведення бухгалтерського обліку у Збройних Силах України», відповідно до вимог якого зазначено, що бухгалтерських облік організовується та ведеться відповідно до вимог законодавства та нормативно-правових актів центрального органу виконавчої влади що забезпечує формування державної фінансової політики (Міністерства фінансів України ).
Відповідачем в акті службового розслідування, з посиланням на акт перевірки, зазначено, що ОСОБА_1 допущено грубі недоліки у веденні бухгалтерського обліку, а саме: зазначено про відсутність або ненадання до перевірки регістрів первинного обліку, книг кількісно-сумового обліку.
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України №82 від 15.03.2004 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 р. за № 385/8984 (далі Інструкція №82).
У відповідності до п.п. 1.2 п. 1 Інструкції №82 службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
Згідно п.п. 1.3 п. 1 Інструкції №82 рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі. У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі (п. п. 1.5 п. 1 Інструкції).
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць. У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні (п. п.1.6 п.1 Інструкції №82).
Відповідно до п. п. 2.1 п. 2 Інструкції №82 особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.
Посадові особи Збройних Сил України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.
Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.
У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.
Розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які опитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі у письмовому вигляді і підписуються опитуваним (п.2 Інструкції №82).
У відповідності до п. 3 Інструкції №82 розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
Згідно п.п. 4.1 п. 4 Інструкції №82 за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування (п. п. 4.2 та п.п. 4.3 п. 4 Інструкції №82).
Посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення (п. п. 5.1 п. 5 Інструкції №82).
Відповідно до п. п. 5.3 п. 5 Інструкції №82 притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п. п. 5.4 п. 5 Інструкції №82).
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
З аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що особа притягується до відповідальності, тільки у тому випадку, коли службовим розслідуванням буде встановлено наявність складу дисциплінарного проступку, адміністративного правопорушення чи кримінального злочину, обов`язковими ознаками яких є наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, наслідки, особу з вини якої трапилася подія чи бездіяльність якої сприяла шкідливим наслідкам, наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця, конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено та форма вини, ступінь вини і мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного.
Разом з тим, жодних пояснень щодо проведеної перевірки позивач надати не змогла, оскільки перебувала на лікуванні, доводи відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у наданні пояснень не підтверджені належними доказами, та заперечуються позивачем.
Таким чином, проведене службове розслідування, яке проведено за відсутності ОСОБА_1 , без врахування її пояснень, не можна вважати беззаперечним та обґрунтованим доказом наявності підстав для притягнення зазначеної особи до дисциплінарної відповідальності, оскільки в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, не знайшли свого підтвердження посилання відповідача про порушення позивачем вимог керівних документів, які регламентують його службову діяльність, та невиконання позивачем належним чином покладених на нього обов`язків.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Здійснивши системний аналіз зазначених вище норм чинного законодавства України, та оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідачем, на якого приписами ст.77 КАС України, покладено тягар доведення обґрунтованості власного рішення в разі судового його оскарження, не надано доказів законного характеру спірного наказу. Доводи викладені в запереченні на адміністративний позов, спростовані судом та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, а також зважаючи на винесення відповідачем оскаржуваного наказу від 14.07.2018 року №2079 не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано; не своєчасно, що виключає як протиправний характер оскаржуваного наказу, так і відсутності у суду правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, як учасник бойових дій, то відповідно розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2018 року № 2079.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 03 червня 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова