Справа № 640/5508/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5508/19 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - впроваджувальна фірма "Криптон" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - впроваджувальна фірма "Криптон" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № , -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - впроваджувальна фірма "Криптон" з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 14 березня 2019 року № .

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу, які викладені в акті перевірки та стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, зокрема, щодо порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за 2018 рік в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки такі податкові накладні не підлягали наданню отримувачу (покупцю), у зв`язку з чим щодо них діяли виключення, передбачені статтею 120-1 ПК України, які передбачають звільнення платника податку від штрафних санкцій.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження доказів і встановлення обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ Науково - впроваджувальна фірма "Криптон".

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на обставини аналогічні викладеним у позовній заяві та разом з цим зазначає, що всі необхідні відомості щодо звільнення від оподаткування або оподаткування за нульовою ставкою були внесені до податкових накладних, які наявні в матеріалах справи.

Позивач в апеляційній скарзі також наголошує на тому, що застосування союзу «та» при тлумаченні п. 120-1.1 та п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України відповідачем під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є безпідставним. Натомість, позивач вважає, що у даному випадку слід застосовувати приписи п. 56.21 ст. 56 ПК України, якою передбачено, що у разі коли норми одного і того ж нормативно - правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення як на користь платника податку, так і на користь контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того, позивач звертає увагу суду, що податкові накладні № 88 та № 136 були подані та зареєстровані підприємством без порушень.

В апеляційній скарзі позивач також вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, що незважаючи на клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, справу було вирішено судом першої інстанції у порядку письмового провадження.

Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про незаконність рішення суду першої інстанції та наявність підстав для його скасування.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - впроваджувальна фірма "Криптон" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

19 лютого 2019 року ГУ ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 ПК України, проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунку коригування до податкових накладних у ЄРПН ТОВ НВФ "Криптон" за 2018 рік.

За результатами проведення камеральної перевірки контролюючим органом складено акт №1824/26-15-12-06/19136506 від 19 лютого 2019 року, за висновками якого відповідачем встановлено порушення ТОВ НВФ "Криптон" граничних строків реєстрації податкових накладних (далі - ПН) та розрахунків коригування до податкових накладних за 2018 рік в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

- ПН №91 від 31 жовтня 2018 року, зареєстрована 16 листопада 2018 року на суму ПДВ 19832, 61 грн.;

- ПН №90 від 31 жовтня 2018 року, зареєстрована 16 листопада 2018 року на суму ПДВ 6475, 83 грн.;

- ПН №88 від 30 жовтня 2018 року, зареєстрована 16 листопада 2018 року на суму ПДВ 2174, 17 грн.;

- ПН №105 від 28 листопада 2018 року, зареєстрована 15 грудня 2018 року на суму ПДВ - 105187, 72 грн.;

- ПН №123 від 14 грудня 2018 року, зареєстрована 02 січня 2019 року на суму ПДВ 2812, 50 грн.;

- ПН №109 від 29 листопада 2018 року, зареєстрована 20 грудня 2018 року на суму ПДВ 28000, 00 грн.;

- ПН №122 від 14 грудня 2018 року, зареєстрована 02 січня 2019 року на суму ПДВ 70429, 13 грн.;

- ПН №118 від 12 грудня 2018 року, зареєстрована 02 січня 2019 року на суму ПДВ 133833, 33 грн.;

- ПН №120 від 14 грудня 2018 року, зареєстрована 02 січня 2019 року на суму ПДВ 26000, 00 грн.;

- ПН №117 від 12 грудня 2018 року, зареєстрована 02 січня 2019 року на суму ПДВ 4716, 67 грн.;

- ПН №121 від 14 грудня 2018 року, зареєстрована 02 січня 2019 року на суму ПДВ 99672, 36 грн.;

- ПН №136 від 28 грудня 2018 року, зареєстрована 16 січня 2019 року на суму ПДВ 8825, 81 грн.;

- ПН №137 від 28 грудня 2018 року, зареєстрована 16 січня 2019 року на суму ПДВ 7000 000, 00 грн.;

- ПН №142 від 31 грудня 2018 року, зареєстрована 21 січня 2019 року на суму ПДВ 571029, 24 грн.;

- ПН №143 від 31 грудня 2018 року, зареєстрована 21 січня 2019 року на суму ПДВ 40743, 31 грн.;

- ПН №141 від 28 грудня 2018 року, зареєстрована 18 січня 2019 року на суму ПДВ 405000, 00 грн.;

- ПН №36 від 27 червня 2018 року, зареєстрована 16 липня 2018 року на суму ПДВ 126520, 64 грн.;

- ПН №44 від 30 липня 2018 року, зареєстрована 16 серпня 2018 року на суму ПДВ 271321, 60 грн.;

- ПН №45 від 31 липня 2018 року, зареєстрована 16 серпня 2018 року на суму ПДВ 24830, 80 грн.;

- ПН №47 від 31 липня 2018 року, зареєстрована 21 серпня 2018 року на суму ПДВ 204992, 47 грн.

На підставі вказаних висновків Акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 14 березня 2019 року, яким до позивача застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних у ЄРПН у розмірі 10 % від суми ПДВ, зазначеної в цих податкових накладних на загальну суму 915239, 81 грн.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зазначення в податкових накладних типу - 02 означає, що такі накладні не стосуються операцій, що звільняються від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою. Зазначення у податкових накладних типу 09 "складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість" у той час, коли такі операції не підпадають під визначений статтею 197 ПК України перелік операцій звільнених від оподаткування ПДВ, також не може слугувати підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не спростовано обов`язку ТОВ НВФ "Криптон" сплатити штраф за допущене порушення податкового законодавства та відповідно протиправності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, у тому числі вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні,порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу, зокрема, в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначається, зокрема у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 13 серпня 2019 року по справі № 2040/7988/18 Верховний Суд здійснивши аналіз статті 120-1 Податкового кодексу України дійшов висновку, що вказана норма не припускає множинного трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, а тому підстави для застосування пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу відсутні.

У вказаному рішенні Верховний Суд також вказує про те, що пункт 201.10 статті 201 ПК України, на який посилається позивач, розрізняє податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, як різні категорії податкових накладних, які повинні бути зареєстрованими в ЄРПН, проте не зумовлює застосування інших норм ПК України без урахування мети їх запровадження. У зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи позивача, що пункт 120-1.1 статті 120-1 ПК України повинен застосовуватися з урахуванням пункту 201.10 статті 201 ПК і як наслідок, звільнення від відповідальності за порушення строків реєстрації стосуються трьох видів (категорій) податкових накладних, є безпідставними.

У свою чергу, судова колегія зазначає, що стаття 195 ПК України визначає перелік операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, а стаття 197 ПК України - перелік операцій, що звільнені від оподаткування.

Пунктом 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31 грудня 2015 року (далі - Порядок №1307) встановлено, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" зазначається тип причини, зокрема, 09 - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем відповідна причина « 09» була зазначена ТОВ НВФ «Криптон» у наступних ПН:

- № 47 від 31 липня 2018 року, зареєстрована 21 серпня 2018 року на суму ПДВ 204992,47 грн.;

- № 91 від 31 жовтня 2018 року, зареєстрована 16 листопада 2018 року на суму ПДВ 19832, 61 грн.;

- № 142 від 31 грудня 2018 року, зареєстрована 21 січня 2019 року на суму ПДВ 571029,24 грн.;

- № 143 від 31 грудня 2018 року, зареєстрована 21 січня 2019 року на суму ПДВ 40743,31 грн.

Водночас, судова колегія зазначає, що переліки операцій, що звільняються від оподаткування визначено статтею 197 Податкового кодексу України. Проте, з наявних у справі матеріалів не можливо встановити, чи дійсно операції з постачання зазначені у ПН № 47, 91, 142, 143 є такими, що визначені у вказаній нормі законодавства. Жодних доказів на підтвердження відповідних обставин позивачем суду не надано.

Щодо ПН № 45, 88, 90, 105, 109, 117, 118, 121, 122, 123, 136, 137, 141 у яких позивачем вказано, що ці накладні складені на постачання неплатнику податку, то колегія суддів зазначає, що відповідна причина є загальною та не стосуються операцій, що звільняються від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою, що є обов`язковим критерієм для для звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

Щодо доводів позивача про те, що податкові накладні № 88 та № 136 були подані та зареєстровані без порушень, колегія суддів не приймає до уваги та вважає безпідставними з огляду на те, що з наявних у матеріалах справи квитанцій вбачається, що податкова накладна № 88 від 30.10.2018 була доставлена до податкового органу 16.11.2018, а податкова накладна № 136 від 28.12.2018 була доставлена до податкового органу 16.01.2019.

При цьому, колегія суддів зауважує, що як вже було зазначено вище, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Таким чином, з наведеного вбачається, що вказані ПН надійшли до контролюючого органу з пропуском граничного терміну їх реєстрації на 1 день.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про правомірність прийнятих відповідачем рішень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про неправомірність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Не встановлено судом відповідних обставини і в ході розгляду справи.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково - впроваджувальна фірма "Криптон" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович