Справа № 280/4746/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4746/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

секретар судового засідання: Новошицька О.О.

за участю: представника відповідача ОСОБА_9;

представника позивача Шулякової Марії Василівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 (головуючий суддя Стрельнікова Н.В., повний текст складено 24.05.2019)

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до відповідача Головного управління національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 02.10.2018 №1275 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани на заступника начальника сектору превенції Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУПН в Запорізькій області майора поліції Урбановича П . В.

Позов обґрунтовано тим, що станом на 02.10.2018 та на час подання позову, позивач займає посаду заступника начальника сектору превенції Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області та йому присвоєно звання майора поліції. Наказом відповідача від 02.10.2018 №1275 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення службової дисципліни на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Наказ відповідача від 02.10.2018 №1275 позивач вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що винесений без належних на те підстав та без дотримання імперативно-передбаченої процедури застосування заходів дисциплінарного впливу, за відсутності події вчинення дисциплінарного проступку, а отже є протиправним.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 в позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що з урахуванням відсутності в матеріалах справи фактів явних недоліків в службовій діяльності позивача відповідачем протиправно прийнято наказ від 02.10.2018 №1275, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани; водночас відповідачем порушено встановлений законодавцем порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що за результатами проведеного службового розслідування позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності в силу наказу від 02.10.2018 №1275. Результатом притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача стало порушення ним таких норм законодавства: п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію»; ст. 1, 8 Дисциплінарного статуту ОВС України.

Позивачем до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що наказ від 02.10.2018 №1275 не містить відомостей про конкретні обставини за яких вчинено проступок, в наказі не зазначено які посадові обов`язки не виконав позивач, не зазначено в чому полягає порушення службової дисципліни.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_3 займає посаду заступника начальника СП Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області та має звання майор поліції.

Наказом Головного управління національної поліції в Запорізькій області від 04.09.2018 № 1031 призначено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень поліцейським відділення конвойної служби ІТТ № 6 сержантом поліції ОСОБА_5 (а.с. 39). За вказаним фактом 18.08.2018 відкрито кримінальне провадження №0000588 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

02.10.2018 начальником ГУНП в Запорізькій області затверджено висновок службового розслідування за цим фактом (а.с. 40-51).

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 02.10.2018 №1275 крім іншого, за порушення службової дисципліни, вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимог ст.ст. 1, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, та п.п. 1, 2, 4 розділу 1, п.п. 1, 3 розділу 2, п. 4 розділу 4 "Правил етичної поведінки поліцейських" на заступника начальника сектору превенції Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII 02.07.2015 року, вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України №3460-ІV та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч.1 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію").

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також: застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту №3460-ІV (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) сутність службової дисципліни - це дотримання особами рядового і начальницького складу, Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається в тому числі і створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу, набуттям високого рівня професіоналізму, забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни визначені статтею 12 Дисциплінарного статуту.

Так, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення визначений статтею 14 Дисциплінарного статуту, якою передбачено, зокрема, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Слід зазначити, що стаття 14 Дисциплінарного статуту наголошує на тому, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за N 541/23073 (Інструкція № 230).

Так, положеннями Інструкції № 230 передбачено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі невиконання або неналежного виконання особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (особи РНС) під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю (пп. 2.2.1 п. 2.2). Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п. 2.6).

При цьому, службовою особою органу (підрозділу) внутрішніх справ, якій доручено проведення службового розслідування має бути забезпечене повне, всебічне і об`єктивне дослідження обставин подій, які стали підставою для його призначення, задля чого ця особа наділена повноваженнями, передбаченими підпунктом 6.2.1 Інструкції № 230.

Виконавець (голова, члени комісії), згідно пп. 6.2.2 н. 6.2 Інструкції № 230, зобов`язаний дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування, а також є відповідальним(и) за повноту, усебічність і об`єктивність висновку службового розслідування.

Відповідно до приписів пункту 6.3 Інструкції № 230 особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, має, зокрема, право брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування, висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти його проведення, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить (ять), оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Згідно Розділу VIII Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Враховуючи приведені норми, особа рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справи може бути притягнута до одного з видів дисциплінарної відповідальності, що передбачені статтею 12 Дисциплінарного статуту, внаслідок порушення службової дисципліни, яке може проявитись у невідповідності її поведінки приписам статті 7 Дисциплінарного статуту.

Натомість, скоєння дисциплінарного проступку має бути встановлене в ході повного, об`єктивного та всебічного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу проступку в ході службового розслідування з дотриманням строків та порядку його проведення, а також прав особи, визначених Інструкцією.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись також попередня поведінка особи, визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

З висновку службового розслідування від 02.10.2018 вбачається, що 17.08.2018 поліцейський відділення конвойної служби ІТТ № 6 ГУНП в Запорізькій області сержант поліції ОСОБА_5 порушуючи субординацію, дозволила собі непристойні дії та бесіди по відношенню до заступника начальника ІТТ № 6 ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 , чим спровокувала конфлікт з його дружиною громадянкою ОСОБА_7 . В подальшому, перебуваючи у цивільному одязі, під час виконання службових обов`язків, вчинила конфлікт та скоїла бійку з цивільною особою ( ОСОБА_7 ) в м. Оріхів, по вул. Шевченко. Пізніше, продовжуючи порушувати норми законодавства та накази, разом зі старшим інспектором-черговим СРПП № 4 Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в області капітаном поліції ОСОБА_8 . почала скоювати психологічний тиск, погрожувати ОСОБА_7 кримінальним переслідуванням, підбурюючи останню на неправомірні дії щодо закриття питання на території Оріхівського ВП. Виходячи із пояснень учасників даного конфлікту, було з`ясовано, що ОСОБА_8 дзвонила на телефон ОСОБА_7 , вимагаючи від останньої приїхати до Оріхівського ВП для "вирішення миром" питання щодо конфлікту з ОСОБА_5 . Після того, як ОСОБА_7 приїхала до Оріхівського ВП, капітан поліції ОСОБА_8 , підтримуючи ОСОБА_5 та її родичів, продовжувала здійснювати психологічний тиск на ОСОБА_7 , вимагаючи вирішити питання без заяви з боку ОСОБА_5

Аргументами відповідача щодо правомірності наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є те, що із записів архіватору камер відео спостереження, які розташовані на території Оріхівського ВП, вбачається, що о 16.28 до Оріхівського ВП приїхала ОСОБА_7 до неї зі споруди Оріхівського ВП вийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , чоловік та мати ОСОБА_5 . Крім того, дуже активну участь у перемовинах приймала капітан поліції ОСОБА_8 . Під час розмови було помітно агресію з боку матері ОСОБА_5 , яка погрожувала кулаками ОСОБА_7

О 16:36 годині до території Оріхівського ВП під`їхало авто, із котрого вийшли поліцейські в однострої. В цей час біля воріт території знаходились ОСОБА_5 , (мати та співмешканець ОСОБА_5 , згідно пояснень осіб), ОСОБА_7 та ОСОБА_6 16.37 до зазначених осіб, підійшов і зупинився чоловік у форменому одязі, виходячи із пояснень ОСОБА_3 , постояв приблизно 1 хвилину та зайшов до відділення поліції. Приблизно о 16.50, коли ОСОБА_5 та її родичі відійшли від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжувала щось доказувати ОСОБА_7 , продовжуючи активно жестикулювати. Лише о 17.10 ОСОБА_8 облишила ОСОБА_7 та пішла до свого кабінету.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 приблизно 1-2 хвилини постояв у безпосередній близькості до конфліктуючих сторін, та не розбираючись, що відбувається, та не прийнявши заходи до припинення конфлікту, просто пішов до будівлі Оріхівського ВП., відповідач вважає, що позивачем порушені норми законодавства України, зазначені в наказі від 02.10.2018 №1275 та правомірно притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності.

Матеріали справи свідчать, що опитаний під час проведення службового розслідування ОСОБА_3 пояснив, що 17.08.2018 він перебував на службі в якості відповідального від керівництва Оріхівського ВП. Приблизно о 13.50 ОСОБА_7 подала заяву до ЧЧ ВП про протиправні дії адміністрації закладу в м. Бердянську. Близько о 14.30 він перебував на подвір`ї Оріхівського відділення поліції, де розмовляв по телефону. На відстані близько 2-3 метрів від нього перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які про щось розмовляли. Через кілька хвилин повз нього пройшла ОСОБА_5 , яка йшла в напрямку капітана поліції ОСОБА_6 з дружиною. За кілька хвилин почувши галас, він повернувся та побачив, що капітан поліції ОСОБА_6 розбороняє ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , при цьому він стояв поміж жінок обличчям до ОСОБА_7 . В свою чергу ОСОБА_7 тримала ОСОБА_5 за руку та волосся. Тоді ОСОБА_3 став між жінками та відтиснув ОСОБА_5 на відстань 3-4 метрів. З вигуків обох жінок він зрозумів, що конфлікт стався на ґрунті ревнощів. Через кілька хвилин ОСОБА_7 поїхала. У подальшому близько 16.30 позивач проходив через двір Оріхівського відділення та побачив, що біля сектору превенції стояли ОСОБА_6 , його дружина, ОСОБА_5 , якась невідома жінка та чоловік, а також капітан, поліції ОСОБА_8 Підійшовши ближче, з розмови присутніх він зрозумів, що невідомі жінка та чоловік - родичі ОСОБА_5 та вони прийшли з`ясовувати відносини з ОСОБА_7 поруч кілька хвилин, ОСОБА_3 пішов у своїх справах. Пізніше, о 17.40 ОСОБА_5 передала на реєстрацію до чергової частини свою заяву про конфлікт з ОСОБА_7

Відповідач вважає, що за результатами проведеного службового розслідування встановлено непрофесійні дій ОСОБА_3 , як наслідок він не зміг попередити та локалізувати конфлікт, який стався на території відділення поліції поміж поліцейською відділення конвойної служби ІТТ № 6 та цивільною особою, в якому приймали участь інші поліцейські Оріхівського відділення поліції. Крім того, самоусунувся від виконання своїх повноважень, як старшого офіцера поліції, дозволив цивільним особам в присутності поліцейських Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в області продовжувати конфліктувати та погрожувати одна одній. Пізніше не подав відповідного рапорту начальнику Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП про події, які відбувалися за участю поліцейських Оріхівського ВП та ІТТ № 6 на території відділення.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що наказ від 02.10.2018 №1275 не містить відомостей про конкретні обставини за яких вчинено проступок, в наказі не зазначено які посадові обов`язки не виконав позивач, не вказано в чому полягає з його боку порушення службової дисципліни, порушення вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІУ, "Правил етичної поведінки поліцейських", які затверджено наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, "Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України", затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 № 111. Крім того, в наказі від 02.10.2018 №1275 зазначається інформація щодо повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, однак рішення у даних кримінальних провадженнях не прийняті, а отже на час видання наказу від 02.10.2018 №1275 не було рішень суду, які б набрали законної сили та були б підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Також, фактичні підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом від 02.10.2018 №1275 не конкретизовані, а зазначення інформації стосовно реєстрації різних кримінальних проваджень та заяв про вчинені кримінальні правопорушення, які внесені до ЄРДР та до яких позивач не відноситься, не є викладенням фактичних підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В той же час, законодавець вимагає, аби факт порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку обраному ОСОБА_3 дисциплінарному стягненню, суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що згідно з ст.12 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.13 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України.

Правом накладання дисциплінарних стягнень користуються тільки прямі начальники (ч. 4 ст.13 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України").

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися:

- тяжкість проступку,

- обставини, за яких його скоєно,

- заподіяна шкода,

- попередня поведінка особи,

- визнання особою своєї вини,

- ставлення особи до виконання службових обов`язків,

- рівень кваліфікації тощо.

Зазначене визначене частиною 10 ст. 14 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України".

При цьому, матеріали справи не містять фактів явних недоліків в службовій діяльності позивача.

Водночас, матеріали справи не містять даних, що в ході оформлення наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності враховані: тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, визнання особою своєї вини, ставлення особи до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Отже, у даному випадку, при винесенні наказу від 02.10.2018 №1275, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, відповідачем порушено встановлений законодавцем порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Слід зазначити, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до відповідальності.

Водночас, статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції відповідачем не доведено вину позивача у порушенні ним своїх службових обов`язків, що спричинили настання негативних наслідків, тобто тих обставин, які передбачають притягнення особи до дисциплінарної відповідальності; в оскаржуваному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності та в матеріалах службової перевірки не зазначено жодної норми закону чи іншого нормативно-правового акту, який порушено позивачем, не вказано конкретного функціонального обов`язку, який не виконаний або неналежно виконаний позивачем.

Зокрема, аналогічна правова позиція зазначена в Постанові Верховного Суду від 19.06.2019 справа №815/607/16.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи та характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 28.08.2019 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 28.08.2019.

Повний текст постанови виготовлено 04.09.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко