Справа № 440/2823/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2823/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2823/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області , в якому просить визнання протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 26.06.2019 №4599/0/26-19 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населеного пункту, а також зобов`язати відповідача надати такий дозвіл за його заявою від 21.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог заявник вказує на неправомірну, як на його думку, поведінку відповідача, що перешкоджає в реалізації гарантованого державою права особи на отримання у власність земельної ділянки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

22.05.2019 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що відповідачем правомірно прийнято оскаржуване рішення з огляду на те, що земельна ділянка, щодо якої подано клопотання позивачем, перебуває у користуванні громадян, працівників соціальної сфери згідно з рішенням 20 сесії 22 скликання Золотарівської сільської ради від 30.10.1997 (а.с. 27-30).

Суд розглядає дану справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що 21.06.2019 за вх. №М-8323/0/25-19 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про надання довіреній особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 . До заяви додано викопіювання бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 31).

26.06.2019 начальник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Чувпило В. надав відповідь на звернення позивача, оформивши її листом №4599/0/26-19, у якому зазначив, що за інформацією відділу у Кобеляцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельна ділянка, яку особа бажає отримати у власність, перебуває у користуванні громадян, працівників соціальної сфери згідно з рішенням 20 сесії (а.с. 32).

Позивач, вважаючи таке рішення протиправним звернувся до суду за правовим захистом порушеного права.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина сьома статті 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Крім того, вказаною нормою наведено альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.08.2018 у справі №816/1050/17 (номер в РСР - 75906527), законодавством України не встановлено вимог до форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань осіб, зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, зокрема відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Єдина вимога до такої відмови, передбачена Земельним кодексом України, - це її належна мотивація.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідач зазначив, що обрана ОСОБА_1 земельна ділянка перебуває у користуванні громадян, працівників соціальної сфери згідно з рішенням 20 сесії.

На підтвердження цих доводів відповідач разом з відзивом на позов надав копії листа відділу у Кобеляцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.05.2019 за вих №71/407-19, рішення 20 сесії двадцять другого скликання Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 30.10.1997, схему земельного масиву №І загальною площею 45,00 га (а.с. 33-35).

За змістом рішення 20 сесії двадцять другого скликання Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 30.10.1997, окремим громадянам надано право на безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, садівництва, дачного і гаражного будівництва в розмірах передбачених ст.ст. 56, 57, 67, які в установленому порядку надані громадянам в користування і підтверджуються необхідними землеобліковими документами (а.с. 34).

Разом з цим, відомості про набуття будь-якими особами прав на відповідну земельну ділянку у матеріалах справи відсутні.

За даними Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 37,5396 га належить до земель державної власності з цільовим призначенням - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Проте, суду не надано відомостей про прийняття Золотарівською сільською радою рішень щодо виділення спірної земельної ділянки у натурі (на місцевості) будь-яким особам, як і відомостей про затвердження документації із землеустрою у встановленому законом порядку, не підтверджено факту проведення державної реєстрації прав власності/користування третіх осіб на спірну земельну ділянку.

З огляду на такі обставини у суду немає підстав вважати, що обрана позивачем земельна ділянка площею 2,00 га є обтяженою правами на неї з боку третіх осіб.

До того ж суд враховує те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №826/5735/16.

Таким чином відповідач не довів суду правомірності відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про безпідставність відмови відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з чим порушене право підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву ОСОБА_1 , тоді як сформульована у позові вимога про зобов`язання відповідача надати відповідний дозвіл задоволенню не підлягає з огляду на наявність у відповідача дискреційних повноважень.

Саме таку форму правового регулювання в адміністративному судочинстві законодавець передбачив для подібних випадків, зазначивши в абзаці другому частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак позов належить задовольнити частково.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у формі листа від 26.06.2019 №4549/0/26-19.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 21.06.2019 з приводу надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться на території Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області з урахуванням правової оцінки спірного питання, сформульованої у даному рішенні суду.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун