Справа № 300/1431/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" вересня 2019 р. справа № 300/1431/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НТМА"
про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -
ВСТАНОВИВ:
Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі, також - позивач), 04.07.2019 звернулося в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "НТМА" (надалі, також відповідач, ТОВ "НТМА") про стягнення адміністративно-господарських санкцій у зв`язку із не працевлаштуванням особи з інвалідністю в сумі 27 050,00 грн та пені в сумі 178,53 грн у зв`язку із несплатою у визначений строк адміністративно-господарських санкцій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не сплатив адміністративно-господарські санкції за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда та не зайняте ним в 2018 році в розмірі 27 050 грн та пеню, нараховану за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій в розмірі 178,53 грн. Загальна сума несплачених адміністративно-господарських санкцій та пені становить 27 228,53 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) (а.с.1-2).
На адресу суду 31.07.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.15 та зворотна сторона). Обґрунтовуючи таке прохання відповідач вказав на приписи частини 4 статті 260 КАС України та зазначив, що дана справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування фактичних обставин, а відтак, доцільним є здійснення розгляду даної адміністративної справи за правилами загального позовного провадження.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та подане клопотання, враховуючи відсутність особливої складності справи, а також те, що для її розгляду пріоритетним є швидке вирішення, ухвалою суду від 06.08.2019 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено (а.с.28-29).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 09.08.2019 (а.с.31-32). Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити, з огляду на те, що у 2018 році відповідачем створено вакантні посади для працевлаштування осіб з інвалідністю та повідомлено державну службу зайнятості про наявні робочі місця й вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів, проте, державною службою зайнятості особи з встановленою інвалідністю до ТОВ "НТМА" не направлялись. Відповідач переконаний, що ним не допущено жодних порушень, натомість, вчинено усі необхідні дії, передбачені законодавством стосовно працевлаштування інвалідів, а тому, позовні вимоги є безпідставними. Разом з цим, представник звернув увагу на те, що відповідач не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у разі вчинення передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме, розроблення необхідних заходів, спрямованих на працевлаштування осіб з інвалідністю, інформування відповідних установ про вакантні посади для осіб з інвалідністю, проте не працевлаштувало таких осіб з незалежних від нього обставин (у зв`язку із відсутністю осіб з інвалідністю, відмовою особи з інвалідністю від працевлаштування на підприємстві та бездіяльністю державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю). Враховуючи наведені обставини, представник просить суд у задоволенні позовних вимог Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовити у повному обсязі.
Розглянувши позовну заяву та відзив на позов, дослідивши і оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, судом встановлено такі обставини.
Згідно з розрахунком суми позову щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені, середньооблікова кількість штатних працівників особового складу відповідача за рік становила 10 осіб, з них середньооблікова чисельність інвалідів, які працювали на підприємстві (штатних працівників, яким за висновками медико-соціальних експертних комісій встановлена інвалідність) - 0 осіб, фонд оплати праці штатних працівників становив 541 000 грн в рік, середня річна заробітна плата штатного працівника становила 54 100 грн, відповідно сума адміністративно-господарських санкцій за 2018 рік за одного не працевлаштованого інваліда становить 27 050 грн, а пеня, нарахована за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій станом на 26.04.2019 складає 178,53 грн (а.с.10).
Відповідно до копії припису Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 27.03.2019 №09-01-1677/22-14 (а.с.19 та зворотна сторона), відповідача зобов`язано у строк до 11.04.2019 усунути порушення вимог частини другої статті 14 та абзацу другого частини третьої статті 14 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI; частини першої та дев`ятої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" від 21.03.1991 №875-ХІІ.
Представником відповідача направлено начальнику управління Держпраці в Івано-Франківській області відповідь на припис №11.04.2019 №1104/19 (а.с.20 та зворотна сторона), у якому зазначено, що відповідачем усунено виявлені порушення, зазначені у приписі: 28.03.2019 згідно із наказом №К-05 прийнято на роботу працівника передпенсійного віку; інформацію про зайнятість та працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштування за 2016-2017 роки подано до Івано-Франківського міського центру зайнятості; звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2016-2017 роки подано до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, за 2018 рік такого звіту не подано, з огляду на невизнання санкцій за невиконання нормативу робочих місць для інвалідів, оскільки протягом 2018 року відповідач подавав інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до Івано-Франківського міського центру зайнятості із зазначенням категорій громадян з інвалідністю та розміщував інформацію про вакансію в соціальних мережах Інтернет; протягом 2016-2018 років осіб з інвалідністю не працевлаштовано, однак за попередні періоди у повному обсязі сплачено штрафні санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів; 01.03.2019 відповідно до наказу №К-04 від 25.02.2019 прийнято за основним місцем роботи особу з інвалідністю; звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік подано до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 29.03.2019.
Так, з матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 29.03.2019 відповідач подав до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік форми №10-ПІ, в якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників особового складу складає 10 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0, а кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа, сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів 27 050 грн (а.с.9).
Водночас, з копій звітів форми №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) ТОВ "НТМА", поданих Івано-Франківському міському центру зайнятості 19.02.2019, 31.01.2018 та в червні 2018 року, відповідач повідомляв про одну вакансію за посадою "верстатник спеціальних металообробних верстатів" (а.с.34-39).
Позивачем на адресу відповідача направлено листа за №03-69/289 від 01.04.2019 про перерахування адміністративно-господарських санкцій. Відповідно до змісту листа, відповідача повідомлено про необхідність до 15.04.2019 перерахувати кошти у сумі 27 050 грн, згідно із поданим звітом форми №10-ПІ "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів" (а.с.11).
З огляду на бездіяльність відповідача щодо добровільної сплати вищевказаної адміністративно-господарської санкції в сумі 27 050 грн та пені у розмірі 178,53 грн, позивач, з метою примусового стягнення коштів, звернувся із позовною заявою до суду.
Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, вирішуючи, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин, застосовує положення Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", якою затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 №42 "Про затвердження форми звітності №10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", інших законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин.
Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантування їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначені в Законі України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (надалі, також - №875-XII).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №875-XII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Згідно з частиною третьою статті 18 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною першої статті 19 Закону №875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Згідно з частиною другою статті 19 даного Закону, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.
Згідно зі статтею 20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону №875-XII" (в редакції від 24.03.2017) затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування. Абзац третій пункту 2 вказаного Порядку передбачає обов`язок роботодавців подавати центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.
Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 Господарського кодексу України "Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин".
Так, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).
Відтак, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Згідно з частиною третьою цієї ж статті підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За змістом частини третьої статті 18-1 Закону №875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.
Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком здійснювати пошук інвалідів для працевлаштування.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VІ роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вжило усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 по справі №806/1368/17.
Згідно із пунктом 5 Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316, форма звітності №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Періодичність подання звітів форми №3-ПН вказаним Порядком не регламентована.
Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач подавав звітність форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" за 2018 рік 31.01.2018, 19.02.2018, а також 07.06.2018 року (а.с.22-27, 34-39). Отримання Івано-Франківською міською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості вказаних звітів підтверджується відтисками штампу вхідної кореспонденції.
Враховуючи наведене, на переконання суду, відповідач вжив залежних від нього та передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення правопорушення.
У відповідності до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач жодним чином не обгрунтував та не довів суду протиправної бездіяльності відповідача щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, а також, не підтвердив безпідставної відмови відповідача особам з інвалідністю, які самостійно зверталися до нього з метою працевлаштування.
Натомість, з матеріалів справи судом також встановлено, що на виконання припису Управління Держпраці в Івано-Франківській області відповідачем працевлаштовано особу передпенсійного віку ОСОБА_1 , відповідно до наказу №К-05 від 28.03.2019 та особу з інвалідністю ОСОБА_2 , згідно із наказом №К-04 від 25.02.2019.
Таким чином, оскільки відповідачем вжито відповідних заходів для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, що підтверджено належними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, на переконання суду, обов`язку зі сплати адміністративно-господарських санкцій у нього немає.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому, у задоволенні позову Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів слід відмовити.
З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат немає.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, адреса: вул. Гуцульська, буд. 9, офіс 1, м. Івано-Франківськ, 76007, .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «НТМА», адреса: бульвар Південний, буд. 44, кв. 34, м. Івано-Франківськ, 76010, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.