Справа № 640/20048/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 серпня 2019 року № 640/20048/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості у розмірі 25 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі 25 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг в розмірі 25 000,00 грн. з транспортного податку, який не сплачений у визначеному законом порядку.

Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) від 17.12.2018р. направлялася на адресу відповідача, вказаною у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), однак поштова кореспонденція відповідачем не була отримана.

Також ухвала від 17.12.2018р. надсилалась судом відповідачу за адресою ( АДРЕСА_2 ), наданою на запит суду Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві.

08.07.2019р. ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи, проте у визначений ст. 162 КАС України строк відзиву на позовну заяву так подано і не було.

Судом враховується, що ухвала розміщена також в Єдиному державної реєстрі судових рішень, до якого всі без виключення особи мають вільний та безкоштовний доступ.

Згідно частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, керуючись частиною 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві № 22641-13 від 22.06.2016р. ОСОБА_1 нараховано транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25 000,00 грн. згідно з пп. 53.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України.

Вказане податкове повідомлення-рішення № 104605-13 від 10.08.2017р. було надіслано відповідачу за адресою АДРЕСА_3 , проте поштова кореспонденція повернулася не врученою та з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується ксерокопією відповідного конверта.

18.12.2017р. ГУ ДФС у м. Києві було виставлена відповідачу податкову вимогу форми «Ф» № 99664-17 від 09.11.2017р. на суму 25 000,00 грн., яка була надіслано відповідачу - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , проте поштова кореспонденція також повернулася не врученою та з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується ксерокопією відповідного конверта.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) регулюється порядок визначення суми податкових зобов`язань та погашення податкового боргу платників податків.

За положеннями підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1. статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 59.1. статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Положеннями пункту 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Пунктом 59.3. статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4. статті 59 ПК України).

Згідно пунктів 42.1 та 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

При цьому, у відповідності до пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 812/41/17, юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві № 22641-13 від 22.06.2016р., яким нараховано транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25 000,00 грн., було надіслано відповідачу - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 , проте поштова кореспонденція повернулася не врученою та з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується ксерокопією відповідного конверта.

Податкову вимогу форми «Ф» № 99664-17 від 09.11.2017р. на суму 25 000,00 грн. була надіслано відповідачу - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , проте поштова кореспонденція також повернулася не врученою та з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується ксерокопією відповідного конверта.

В той же час, відповідно до судового запиту Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві надано інформацію про реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою згідно даних органу реєстрації відповідачка зареєстрована з 19.09.2013 року.

Вказана адреса ( АДРЕСА_4 ) вказана і відповідачем у клопотанні про ознайомлення з матеріалами справи.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві № 22641-13 від 22.06.2016р. та податкова вимога форми «Ф» № 99664-17 від 09.11.2017р. на суму 25 000,00 грн. не були надіслані ГУ ДФС у м. Києві на належну адресу ОСОБА_1 , у зв`язку з чим остання їх і не отримувала.

В свою чергу положення пункту 42.2. статті 42 ПК України передбачають, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Враховуючи викладене, за винятком випадків оскарження податкового повідомлення-рішення, законодавство пов`язує виникнення у фізичної особи обов`язку сплатити грошове зобов`язання із фактом особистого вручення їй чи законному представникові податкового повідомлення-рішення або надсилання його рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем проживання або останнім відомим місцезнаходженням.

Відповідно до пункту 62 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до пункту 3.10. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 листопада 2012 року №1236, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 року за N 2135/22447 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, податковий орган при направленні на адресу фізичної особи (місце проживання або останнє відоме місцезнаходження) податкового повідомлення-рішення поштою повинен відобразити дату відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №826/14361/16, для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають:

відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи;

повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення;

відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

За встановлених у даній справі обставин та в розумінні наведених положень ПК України вказані вище рішення контролюючого органу не вважається належним чином надісланими (врученими), що призвело до неможливості встановлення строку, передбаченого пунктом 95.2 статті 95 ПК України, із закінченням якого законодавець пов`язує виникнення у контролюючого органу права на стягнення податкового боргу.

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій