Справа № 320/2220/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2220/19 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Лічевецького І.О., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Григорук В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України,апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА

До Київського окружного адміністративного суду звернувся позивач пред`явивши вимоги до ГУ ПФУ у Київській області про визнання його дій протиправними, які виявились у невключенні до перерахунку його пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно постанови КМУ від 21.02.2018 р. №103 та безпідставного відтермінування пенсійних виплат у 2018-2019 р.р., з одночасним зобо`язанням здійснити перерахунок та виплату пенсії з 1 січня 2018 р. з урахуванням всіх видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, виплат) загальною сумою без відтермінування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивача, подав апеляційну скаргу в якый просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновкам, викладених у рішенні суду, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадженні суд першої інстанції посилався на постанову Великої Палати Верховного суду від 14.03.2018 року.

Вказав, що пред`являючи позов, ОСОБА_1 виходив із того, що правовідносини між сторонами є публічно-правовими, оскільки виникли за участі суб`єкта владних повноважень - територіального управління ПФУ у Київській області, якому надані управлінські повноваження у сфері реалізації державної політики з питань пенсійного забезпечення, шляхом своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, який з цією метою проводить перерозподіл коштів між районами (містами).

Пенсія це одноразова або регулярна грошова виплата (у розрахунку на місяць), яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення певних категорій осіб за принципами пенсійного страхування, загальнолюдської солідарності та субсидування. Розміри пенсійних виплат визначаються виходячи з сум пенсійних коштів, що обліковуються на індивідуальному пенсійному рахунку учасника фонду, тривалості виплати та формули розрахунку величини пенсії на визначений строк згідно з методикою, затвердженою національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Оскільки у спорі, що розглядається, спір виник щодо недорахування та виплати особі, яка має право на пенсію певних грошових сум та фактично стягнення недоотриманої пенсії з органу ПФУ, який не виплатив її без будь-яких на це правових підстав, то цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер.

Враховуючи викладене, позов про відшкодування витрат підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи, зазначив що даний спір підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства.

На думку колегії суддів, зазначений висновок суду є наслідком неповного з`ясування судом обставин справи та неналежного застосування норм процесуального права.

В даній справі предметом спору є не гроші, як зазначив суд першої інстанції, а протиправні дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а саме відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області включити до перерахунку пенсії додаткові види грошового забезпечення та виплачувати пенсію загальною сумою без відтермінування виплат.

Відповідно до ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних та юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Також, п.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності віднесені справи щодо оскарження фізичними особами рішень , дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 зазначено, що у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС у редакції Закону № 2147-VIII.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в ухвалі суду від 03 травня 2019 року, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Згідно із ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року - скасувати та направити справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді І.О. Лічевецький

А.Ю. Кучма