Справа № 640/10758/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

10 вересня 2019 року м. Київ № 640/10758/19

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Кабінету Міністрів України

про визнання протиправними та нечинними положення розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулася до суду з позовом про визнання протиправними та нечинними окремі положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 2017 року № 720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року", а саме:

"Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України":

укласти до 14 жовтня 2017 р. договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій, з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінацїї;

забезпечити протягом опалювального сезону 2017/18 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

прискорити укладення договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ з теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, включеними до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Ухвалою суду від 17.07.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із наданням відповідних доказів на підтвердження своєї позиції.

На виконання ухвали суду позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив, що він вважав, що звернувся з адміністративним позовом у межах строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України з тих підстав, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 2017 року № 720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року" є спеціальним підзаконним нормативним актом. Одночасно позивач вказав, що момент, коли він дізнався про порушення своїх прав повинен обраховуватися не з дати набрання розпорядженням чинності або дати його публікації, а з дати, коли за рішеннями Верховного Суду Компанія зазнала непередбачених фінансових витрат, виникнення яких викликано саме дією розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 2017 року № 720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року".

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до пояснень позивача, єдиною обставиною щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду позивач визначає, що остаточні рішення з питань покладення на позивача обов"язків, зокрема, у безумовному порядку видавати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям для забезпечення безперебійного постачання природного газу визначеним суб"єктам, прийняті Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у 2019 році, а тому строк звернення до суду повинен обраховуватись з дати прийняття рішень Верховним Судом.

Суд критично ставиться до наведеної позиції позивача та зазначає наступне.

Розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 № 720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року" набрало чинності 04.10.2017, опубліковано в Урядовому кур"єрі 13.10.2017.

Відповідно до положень оскаржуваного розпорядження, на позивача покладено обов"язок по укладанню договорів із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій у строк до 14 жовтня 2017 року.

Таким чином, за станом на жовтень 2017 року, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" була обізнана про положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 № 720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року".

Проте, до суду з даним позовом звернулася у червні 2019 року.

Прийняття рішень Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у 2019 році не впливає на строк звернення до суду з даним позовом, оскільки розгляд в порядку господарського судочинства питання наявності обов"язку у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у безумовному порядку видавати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям для забезпечення безперебійного постачання природного газу визначеним суб"єктам не позбавляло права позивача звернутися до адміністративного суду з метою оскарження положень спірного розпорядження з дотриманням строку звернення до суду.

Доводи позивача відносно того, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.10.2017 № 720-р "Деякі питання опалювального сезону 2017/18 року" є нормативно-правовим актом судом не прийнято до уваги та оцінка наведеній позивачем позиції надана судом в ухвалі від 17.07.2019 про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачем не наведено та судом не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

При цьому, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 Рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України», N 23436/03, пункти 22-23).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви. Керуючись п. 9 ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Згідно зі статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева