Справа № 340/1694/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/1694/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сагуна А.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2018 року № Ф-97504-53У платника єдиного внеску ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 15819,54 грн.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувана вимога винесена відповідачем з перевищенням повноважень, позивач підприємницькою діяльністю не займався, жодної звітності не подавав.

Також, позивач зазначив, що у кінці березня 2004 подав до Знам`янської податкової інспекції Кіровоградської області заяву про закриття підприємницької діяльності та був впевнений, що підприємницька діяльність припинена і ніяких платежів не потрібно здійснювати.

Позивач вказав, що з 06.08.2007 працює у Виробничому підрозділі Служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» де за нього сплачував роботодавець єдиний внесок.

Також, зазначив, що 08 липня 2019 року ним подано до заяву до Державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. Згідно даних здійснено запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань. Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем 08.07.2019; Номер запису 3001130; Стан суб`єкта: припинено.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувана вимога є законною, обґрунтованою та нарахованою у зв`язку з наявною у позивача заборгованістю по єдиному соціальному внеску.

Так, позивач на час формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) перебував на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа - підприємець та не перебував в стані припинення підприємницької діяльності. Згідно облікових даних інформаційної системи контролюючого органу платника, загальна сума заборгованості, станом на 31.10.2018 року, становить 15819,54 грн. (а.с. 44-46).

Позивачем надана відповідь на відзив згідно якої, поданий відзив на позовну заяву не спростовує доводи позивача викладені в позовній заяві. Також, зазначив, що відповідачем порушено строки формування оскаржуваної вимоги (а.с. 54-55).

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, згідно якої фізичні особи-підприємці повинні сплачувати єдиний внесок навіть тоді, коли вони не займались підприємницькою діяльністю (а.с. 59).

12 липня 2019 року ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення недоїмки у сумі 15819 грн. 54 коп. з ОСОБА_1 на підставі вимоги від 09 листопада 2018 року № Ф-97504-53У, в межах виконавчого провадження №58779612, відкритого 03.04.2019, - до набрання рішенням суду законної сили у справі № 340/1694/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправною та скасування вимоги (а.с. 33).

Дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2018 року № Ф-97504-53У, станом на 31.10.2018, заборгованість позивача по єдиного внеску, становить 15819,54 грн. (а.с. 15).

Не погодившись із вимогою про сплату боргу, позивач оскаржив її у судовому порядку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464-VІ) визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно п. 2 ч. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, відповідно до Закону № 2464-VІ початком нарахування єдиного внеску, для фізичних осіб-підприємців, є дата державної реєстрації фізичної особи, як підприємця; а закінчення нарахування єдиного внеску, для цієї категорії осіб, є дата внесення до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців запису про припинення підприємницької діяльності.

Згідно Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІV Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі Закон № 755), регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб -підприємців.

Відповідно до ч.1 Закону № 2464-VІ облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VІ зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч.3 ст.25 Закону № 2464-VІ).

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно п. 9 розділу III Порядку формування та подання (страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності страхувальників, зазначених у пункті 2 цього розділу, такі особи зобов`язані подати самі за себе Звіт із зазначенням типу форми "ліквідаційна", де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до положень абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VІ зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема фізичних осіб - підприємців здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-VІ за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-VІ строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Так, судом встановлено, що позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа-підприємець (дата державної реєстрації 13.02.2004) та на дату формування оскаржуваної вимоги не перебував в стані припинення підприємницької діяльності (а.с.47-48).

Згідно облікових даних інформаційної системи контролюючого органу платника, загальна сума заборгованості позивача, станом на 31.10.2018, становить 15819,54 грн. (а.с. 49).

На підставі цих даних Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2018 року № Ф-97504-53У, сума боргу 15819,54 грн. (а.с. 15).

Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464-VІ максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Враховуючи зазначене вище, підприємець, що перебуває на спрощеній системі оподаткування та не отримує дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску.

Так, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 3200,00 грн.

Таким чином, з урахуванням зазначених вище положень Закону відповідачем правомірно визначено розмір чистого доходу від здійснення підприємницької діяльності на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням розміру мінімального страхового внеску, а саме за 2017 рік 38 400 (3200*12) грн.

Єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки, визначеної ст. 7 Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону України №2464).

Тобто, сума єдиного внеску яка підлягає сплаті позивачем за 2017 рік складає 8 448, 00(3200х12х22%) грн.

Також, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3 723,00 грн.

Тобто, сума єдиного внеску яка підлягає сплаті позивачем за 2018 рік складає 7371,54,3 грн. ( 3 723,00х9х22%)грн.

З огляду на викладене, відповідачем правомірно встановлено, що позивач має недоїмку із сплати єдиного внеску, станом на 31.10.2018, у сумі 15819,54 грн.

Стосовно доводів позивача про те, що з 06.08.2007 він працює у Виробничому підрозділі Служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» де за нього єдиний внесок сплачував роботодавець, то суд зазначає, що відповідно до положень Закону № 2464-VІ вказані обставини не є підставою для звільненні від сплати єдиного внеску фізичною - особою підприємцем, яка не припинила свою діяльність в порядку визначеному чинним законодавством України.

Щодо позиції позивача, що відповідачем було порушено терміни формування та направлення оскаржуваної вимоги, то вказана обставина не звільняє позивача від обов`язку сплатити наявну заборгованість.

Стосовно доводів позивача, що оскаржувана вимога направлялась позивачу за адресою де він раніше проживав, а саме: АДРЕСА_2 , то судом встановлено, що відповідачем правильно направлено зазначену вимогу за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - АДРЕСА_2 (а.с. 60-61).

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана вимога прийнята з дотриманням положень встановлених ч.2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги, в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2018 року № Ф-97504-53У необхідно відмовити.

Судових витрат, які підлягають стягненню на користь відповідача судом не встановлено.

Також, як зазначалось судом раніше, 12 липня 2019 року ухвалою суду було задоволено заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

З огляду на викладене, враховуючи те, що судом відмовлено у скасуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2018 року № Ф-97504-53У, а тому заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цим судовим рішенням.

Керуючись ст. 139, 157, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55 м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун