Справа № 640/19482/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.05.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві Крищенка Андрія Євгенійовича про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29.10.2018 № 1427 «Про проведення засідання атестаційної комісії № 10 Головного управління Національної поліції у м. Києві»;

- визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві № 10 від 02.11.2018, викладеного у формі висновку, про те, що заступник начальника відділу поліції на станції «Дарниця» Дарницького управління поліції підполковник поліції ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 1191 о/с від 26.11.2018, яким відповідно до п. 3 (через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей) ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 28 розд. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465, позивача призначено старшим інспектором сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Дарницького управління поліції з посадовим окладом 2 600, 00 грн., звільнивши з посади заступника начальника відділу поліції на станції «Дарниця» цього ж управління поліції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.05.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2018 начальник Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Чернишев С.В. подав на ім`я відповідача доповідну записку, якою повідомив про виявлені ним факти порушення службової дисципліни заступником начальника відділу поліції на станції «Дарниця» Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_1 .

14.09.2018 відповідачем винесено наказ «Про призначення та проведення службового розслідування» № 1233.

За результатами службового розслідування складено висновок за відомостями, викладеними у доповідних записках керівництва Дарницького УП та УОАЗОР ГУПНП у м. Києві, щодо порушення службової дисципліни та виявлення недоліків у службовій діяльності підполковника ОСОБА_1 , в результаті чого, комісія дійшла висновку про проведення атестування підполковника ОСОБА_1 щодо відповідності займаній посаді.

16.10.2018 відповідачем винесено наказ «Про проведення засідання атестаційної комісії № 10 Головного управління Національної поліції у м. Києві у м. Києві» № 1365, яким на 19.10.2018 призначено засідання атестаційної комісії з метою виконання висновку службового розслідування від 02.10.2018 щодо визначення відповідності займаній посаді заступника начальника відділу поліції на станції «Дарниця» Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність.

Аналогічний наказ був виданий відповідачем 29.10.2018 № 1427 та 31.10.2018 № 1436 із відповідними змінами.

01.11.2018 відповідачем прийнято наказ «Про проведення тестування» № 1440, яким начальникові Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві у м. Києві Чернишеву С.В. наказано забезпечити явку заступника начальника відділу поліції на станції «Дарниця» Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві у м. Києві Дашка В.А. , який підлягає атестуванню.

Атестаційною комісією 02.11.2018 складено висновок про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та переміщено на нижчу посаду через службову невідповідність.

Так, 26.11.2018 відповідачем винесено наказ № 1191 о/с яким відповідно до п. 3 (через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей) ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 28 розд. IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 № 1465, позивача призначено старшим інспектором сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Дарницького управління поліції з посадовим окладом 2 600, 00 грн., звільнивши з посади заступника начальника відділу поліції на станції «Дарниця» цього ж управління поліції.

Позивач, вважаючи дії відповідача по прийняттю спірних наказів протиправними, а відповідні накази такими, що порушують права та законні інтереси позивача, звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі та у межах визначених законодавством та зокрема за наявних у нього адміністративних матеріалів, на підставі чого прийшов до вірного висновку про службову невідповідність позивача, у зв`язку з чим оскаржувані накази є правомірними та скасуванню не підлягають.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено докази та обставини справи, що призвело до неправомірно застосування норм права, зокрема те, що відповідачем порушено процедуру та норми чинного законодавства, яким врегульовані данні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Згідно зі ч. 1, 3 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про Національну поліцію», призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри проводиться атестування поліцейських.

Згідно зі ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Частиною 1 ст. 58 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Аналогічні підстави для проведення атестування поліцейських наведені у пункті 3 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890.

При цьому, слід відмітити, що закріплений у ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» перелік підстав атестування поліцейських є вичерпним.

У розумінні приписів ст. 1 Закону України «Про професійний розвиток працівників», атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам посадовим обов`язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників», атестації не підлягають: працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року; вагітні жінки; особи, які здійснюють догляд за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом, інвалідом дитинства; одинокі матері або одинокі батьки, які мають дітей віком до чотирнадцяти років; неповнолітні; особи, які працюють за сумісництвом. Законом чи колективним договором можуть установлюватися інші категорії працівників, які не підлягають атестації.

Частиною 4 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу IV Інструкції, організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 11 «Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації» вказано, що положення частини четвертої статті 57 Закону про те, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами, у взаємозв`язку з положенням частини другої статті 57 Закону необхідно розуміти таким чином, що у відповідному наказі керівника органу поліції щодо заходів із підготовки та проведення атестування повинно бути зазначено: ім`я поліцейського (перелік імен поліцейських), які підлягають атестуванню; необхідність та підстава атестування щодо кожного поліцейського, який включений до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

У контексті наведеного необхідно відмітити, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та, власне, проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. При цьому такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв`язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для проведення атестування позивача, згідно наказів «Про проведення засідання атестаційної комісії № 10 ГУНП у м. Києві» від 16.10.2018 № 1365, від 29.10.2018 № 1427, від 31.10.2018 та «Про проведення тестування» від 01.11.2018 № 1440 стала інформація викладена в доповідній записці прямого керівника ОСОБА_1 про порушення останнім службової дисципліни та виявлення недоліків у його службовій діяльності.

Доводи апелянта про те, що атестування є протиправним так як воно проведене раніше року з дня коли позивач був призначений на відповідну посаду, колегія суддів не бере до уваги та вважає безпідставним, оскільки проведення атестування та питання щодо переміщення позивача на нижчу посаду постало через незадовільну поведінку та службову невідповідність позивача в силу неналежної професійної підготовки та порушення порядку і правил несення служби.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначати, що пунктом 8 ч. 10 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для переміщення позивача з посади заступника начальника відділу поліції на станції «Дарниця» Дарницького УП ГУНП у м. Києві на посаду старшого інспектора сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Дарницького управління поліції, згідно наказу від 26.11.2018 № 1191 о/с став атестаційний лист із висновком атестаційної комісії № 10 ГУНП у м. Києві від 02.11.2018 та доповідна записка начальника Дарницького УП ГУНП у м. Києві Чернишева С .В.

При цьому, що висновок службової перевірки є лише носієм доказової інформації, яка в подальшому повинна використовуватися уповноваженою особою при визначенні поліцейському відповідного виду дисциплінарної відповідальності. Разом із тим, такий висновок службової перевірки складається посадовими особами відповідача і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів порушень. Крім того, висновки такої перевірки не є остаточними, а є лише думкою певних осіб щодо наявності чи відсутності в діях певної особи (осіб) порушень службової дисципліни (дисциплінарного проступку) та пропозицію про вид відповідальності особи рядового та начальницького складу, так як такі посадові особи не наділені повноваженнями щодо застосування до будь-яких видів дисциплінарної стягнення.

Щодо відсутності позивача у робочий час на місці у службовому кабінету, колегія суддів зазначає наступне.

Відділом кадрового забезпечення Дарницького УП ГУНП у м. Києві виявлено відсутність позивача на службі 04.09.2018 з 11:15 до 16:50, 05.09.2018 з 11:05 до 13:40 та з 15:50 до 16:30, 06.09.2018 з 14:00 до 17:10 та 11.09.2018 з 10:30 до 15:30, про що складено відповідні акти.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про Національну поліцію» поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 № 901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Згідно ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначає, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Згідно положень указаної статті з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Статтею 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачені строки накладення дисциплінарних стягнень.

Згідно цієї статті дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Виконання дисциплінарних стягнень передбачено ст. 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідно до вказаної статті дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 дані правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно положень ч. 3 ст. 4 зазначених правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Норми професійної етики встановлені ст. 2 «Основні вимоги до поведінки поліцейського» відповідно до яких під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики. Зазначеною нормою поліцейському зокрема заборонено також використовувати службові повноваження в політичних або особистих цілях.

Як вбачається з пояснень позивача, відсутність його на робочому місці зумовлена функціональними обов`язками, що передбачають реалізацію повноважень на території м. Києва. Крім того, позивачем зазначено про періодичну необхідність виїзду до ГУНП у м. Києві з метою завезення речей та документів для проведення експертиз по матеріалам кримінальних проваджень, здійснення гласних та негласних перевірок несення служби підлеглим особовим складом, вивчення криміногенної ситуації на території оперативного обслуговування.

Разом з цим, ні під час проведення службового розслідування, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, позивач не надав документи, які б підтверджували вищевказані обставини. Будь-яких інших поважних причин відсутності на робочому місці позивачем не зазначено.

Крім того, з оскаржуваного висновку вбачається, що 25.09.2018 до кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві надійшло анонімне повідомлення про перебування ОСОБА_1 у робочий час не за місцем несення служби, обставини дослідження якого визнані позивачем.

Також, позивачем не спростовано встановлений службовим розслідуванням факт порушення останнім Інструкції з організації планування в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 24.12.2015 № 202, в частині планування роботи та Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016 № 503, в частині ненадання резолюції щодо призначення безпосереднього виконавця для їх розгляду.

В той же час, судом першої інстанції було враховано, що 27.09.2018 - 28.09.2018 відділом професійного навчання ГУНП у м. Києві проводилась перевірка рівня службової підготовленості поліцейських Дарницького управління поліції. Під час здачі нормативів з професійної підготовки позивач показав наступні результати: функціональна підготовка - 4 (добре), тактична підготовка - 3 (задовільно), загально профільна підготовка - 2 (незадовільно), вогнева підготовка - 2 (незадовільно). Від здачі нормативів із загальної фізичної підготовки та застосування заходів примусу відмовився, у зв`язку із чим отримав оцінку - 2 (незадовільно).

Також, колегією суддів встановлено про накладення на ОСОБА_1 догани, згідно наказу від 18.09.2018 № 618 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

В свою чергу, з атестаційного листа підполковника поліції ОСОБА_1 вбачається, що останній зарекомендував себе незадовільно; на тестування загальних здібностей та на професійне тестування не прибув, у зв`язку із чим за висновком прямого керівника, ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає , підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач дійшов до обґрунтованого висновку про службову невідповідність позивача.

Доводи апелянта про те що проведення атестації було безпідставним та не передбачено інструкцією з підстав вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що відповідно п. 2 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться, зокрема, і для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність.

Щодо доводів апелянта про те, що обов`язки щодо контролю за плануванням роботи співробітників відділу поліції та їх виконання не входять до повноважень позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.1.2 функціональних обов`язків заступника начальника відділу поліції на станції Дарниця Дарницького управління поліції ГУНТІ у м. Києві ОСОБА_1 , до основних завдань та обов`язків ОСОБА_1 відноситься складення планів роботи відділу, здійснення контролю за плануванням роботи співробітників відділу поліції, та їх виконанням.

Крім того, працівниками управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції у м. Києві під час здійснення перевірки відділу поліції на станції «Дарниця» було виявлено, що за поточний 2018 рік керівництвом Дарницького управління поліції підполковнику поліції ОСОБА_1 , на виконання у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» доручено розглянути 54 матеріали (заяви, звернення, скарги тощо).

Під час вивчення вказаних матеріалів виявлено, що ОСОБА_1 в порушення п. 2 розділу ІІІ Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016 № 503 у всіх доручених йому матеріалах не надав жодної резолюції щодо призначення безпосереднього виконавця для їх розгляду, не надав підлеглим працівникам жодної вказівки щодо проведення перевірки та не встановив строків виконання матеріалу.

Також, керівництвом Дарницького управління поліції на виконання ОСОБА_1 було доручено 5 матеріалів вхідної кореспонденції. Однак, у зазначених матеріалах відсутні підписи останнього про ознайомлення з ними, не було накладено резолюції щодо призначення безпосереднього виконавця та не визначено терміну їх виконання.

Таким чином, ОСОБА_1 , як фактичним керівником відділу, допущено грубе порушення вимог пункту 2 розділу ІІІ Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016 № 503 та п. 38 типової інструкції з діловодства в міністерствах, а інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.05.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Шурко О.І. Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 09.09.2019.