Справа № 280/2926/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 серпня 2019 року Справа № 280/2926/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІНН НОМЕР_1 )

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-а, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 27 березня 2019 року з врахуванням повного заробітку, з якого сплачено внески до Пенсійного фонду за період роботи з 01 листопада 1999 рок по 30 жовтня 2002 року на підставі довідки від 09.02.2012 №02-07/49, виданої Закритим акціонерним товариством «Обьнефтеремонт» з урахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки, без обмеження коефіцієнту 5,6 заробітної плати, з урахування, а також зарахувати до пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі період роботи з 01 листопада 1999 рок по 30 жовтня 2002 року із розрахунку один рік роботи як один рік та шість місяців.

Ухвалою суду від 24 червня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику осіб), а справу призначено до розгляду на 23 липня 2019 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 27 березня 2019 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати (доходу) за період з 01 листопада 1999 року по 31 жовтня 2002 року з врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки без застосування обмеження заробітної плати, з якої розраховується пенсія. Проте, листом від 12 квітня 2019 року відповідач протиправно відмовив у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що після 01 січня 1992 року підстави для врахування заробітної плати коефіцієнтів та північних надбавок відсутні. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№28755 від 12 липня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що у даному випадку спірні правовідносини виникли у зв`язку з неврахуванням в пільговому обчисленні періодів роботи позивача з 01 листопада 1999 року по 04 жовтня 2002 ркоу в ЗАТ «Обьнефтеремонт», м. Нижньовартовськ Ханти-Мансійського автономного округу (Росія), тобто періодів роботи після 01 січня 1991 року, врахування яких в пільговому обчисленні чинним законодавством не передбачено. Зокрема вказує, що відповідно до п. 5 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постановою Ради Міністрів СРСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28. Згідно п. З постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01 березня 1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу без обмеження коефіцієнту заробітної плати коефіцієнтом 5,6 зазначає, що на час отримання позивачем заробітної плати в період з 01 листопада 1999 року по 04 жовтня 2002 року існувало обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), тому, заробітна плата позивача за період роботи з 2000 року по 2002 рік враховувалася з урахуванням такого обмеження (1000 грн., 1600 грн. та 2200 грн.). Представник Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23 липня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно статей 257 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 відповідно до Протоколу №815463 від 27 лютого 2012 року з 15 лютого 2012 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальний стаж (повний) становить 36 років 11 місяців 25 днів (25 серпня 2011 року).

27 березня 2019 року позивач звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою, відповідно до якої просить надати роз`яснення щодо застосування обмеження заробітної плати, з якої нараховується пенсія; неврахування періоду з 01 листопада 1999 року по 30 червня 2000 року до розрахунку заробітної плати, з якої нараховується пенсія; не врахування довідки від 09 липня 2012 року №02-07/19, виданої ЗАО «Обьнефтеремонт» про розмір заробітної плати за період з 01 листопада 1999 року по 30 жовтня 2002 року з врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки. Крім того, просить провести перерахунок заробітної плати (період з 01 листопада 1999 року по 31 жовтня 2002 року), з якої розраховується пенсія на підставі довідки від 09 лютого 2012 року «02-07/19, виданій ЗАО «Обьнефтеремонт» про розмір заробітної плати за період з 01 листопада 1999 року по 30 жовтня 2002 року з врахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

12 квітня 2019 року Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за вих. №180/П-1 надано відповідь на звернення, відповідно до якого повідомлено заявника про відсутність підстав для перерахунку пенсії з врахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки. Розмір пенсії розрахований вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

13 травня 2019 року позивач звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою, відповідно до якої просить здійснити перерахунок пенсії, здійснивши пільгове обчислення страхового стажу шляхом зарахування одного року роботи в районі Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, період роботи з 01 листопада 1999 року по 30 жовтня 2002 року в районах Крайньої Півночі; здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату №02-07/19 від 09 лютого 2012 року, виданої ЗАО «Обьнефтеремонт» без застосування обмеження заробітної плати, з якої нараховується пенсія.

24 травня 2019 року Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за вих.. 261/П-1 надано відповідь на звернення, відповідно до якої зазначає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії з врахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки. Розмір пенсії розраховано вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

ОСОБА_1 , не погодившись із такими діями Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя області, звернувся з цим позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивачем надано копію трудової книжки від 21 травня 1968 року, відповідно до якої містяться, зокрема, запис №18, датований 05 березня 1983 року, про звільнення з Автомобільного заводу Комунар, наступний запис №35, датований 05 січня 2004 року про прийняття на ТОВ «Віват». Зписи з 19 по 34 (включно) відсутні в матеріалах, наданих позивачем.

При цьому, відповідачем надано копію сторінки трудової книжки позивача, відповідно до якої міститься запис №30, датований 01 лситопада 1999 року про прийняття ОСОБА_1 водієм автомобіля 4 класу в автотранспортне виробництво вахтово-експедеційним методом (наказ №42-к від 01 листопада 1999 року) на ЗАТ «Обьнефтеремонт» - місцевість прирівняна до районів Крайної Півночі Ханти-Мансійський автономний округ Нижньовартовськ район. Запис №31 датований 04 жовтня 2002 року про звільнення за власним бажанням (наказ №1243-к від 17 вересня 2002 року).

Крім того, позивачем надано копію Довідки від 14 лютого 2012 року №02-07/49, видану ЗАТ «Обьнефтеромонт» (Тюменська область), яка містить інформацію щодо розміру заробітку ОСОБА_1 за період з листопада 1999 року по жовтень 2002 року (включно).

Відповідно до Розрахунку стажу, пенсійним органом при розрахунку пенсії врахований період роботи з 01 листопада 1999 року по 04 жовтня 2002 року до загального стажу (2 роки 11 місяців 4 дні).

Відповідно до протоколу призначення пенсії від 15 лютого 2012 року індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі 0,41317, індивідуальний коефіцієнт стажу 0,36917 (0,49838 з урахуванням кратності 1,35).

Як вбачається з позовної заяви предметом спору є нездійснення відповідачем перерахунку пенсії ОСОБА_1 починаючи з 27 березня 2019 року з врахуванням повного заробітку, з якого сплачено внески до Пенсійного фонду за період роботи з 01 листопада 1999 рок по 30 жовтня 2002 року на підставі довідки від 09 лютого 2012 року №02-07/49, виданої Закритим акціонерним товариством «Обьнефтеремонт» з урахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки, без обмеження коефіцієнту 5,6 заробітної плати, з урахування, а також не зарахування до пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі період роботи з 01 листопада 1999 рок по 30 жовтня 2002 року із розрахунку один рік роботи як один рік та шість місяців.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав проведення перерахунку розміру пенсії, в тому числі зумовленого пільговим порядком обчислення стажу роботи, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

В розумінні вимог частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, а пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, підлягає застосуванню для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За правилами абзаців 1, 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року, постанови Ради міністрів СРСР № 148, Указу Президії Верховної ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплата надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплата різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно із статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28 (далі - Інструкція).

За змістом пункту 7 Інструкції, трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Згідно з пунктом 6 Інструкції пільги, передбачені Указами від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року, надаються працівникам експедицій, цілорічних партій, нафторозвідок, загонів, які розташовані (базуються) у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також працівникам експедицій та інших геологорозвідувальних і топографо-геодезичних організацій, які розташовані (базуються) поза районами Крайньої Півночі і місцевостями, прирівняними до районів Крайньої Півночі, направленим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, в цілорічні партії, нафторозвідки, загони.

Крім того, абзацом першим пункту 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров`я СРСР від 31 березня 1987 року №794/33-82 встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України, зокрема, від 27 жовтня 2015 року у справі № 338/1079/14-а та від 02 грудня 2015 року у справі № 338/357/15-а.

Одночасно, слід зазначити, що відповідно до статті 1 Тимчасової угоди від 15 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Згідно зі статтею 3 Тимчасової угоди при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01 счня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року).

Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Водночас, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Законах України "Про пенсійне забезпечення" і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача роботи в районах Крайньої Півночі період роботи з 01 листопада 1999 рок по 30 жовтня 2002 року із розрахунку один рік роботи як один рік та шість місяців є необґрунтованими та такими, що не підагють задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з врахуванням повного заробітку, з якого сплачено внески до Пенсійного фонду за період роботи з 01 листпада 1999 року по 30 жовтня 2002 року на підставі довідки від 09 лютого 2012 року №02-07/49, виданої ЗАТ «Обьнефтеремонт» з урахуванням районного коефіиієнту та північної надбавки без обмеження коефіцієнта 5,6 заробітної плати, суд зазначає наступне.

З 15 лютого 2012 року на підставі поданої заяви ОСОБА_1 та згідно протоколу №815463 від 27 лютого 2012 року станом на 15 лютого 2012 року розмір пенсії визначався відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058. Розрахунок заробітної плати провадився відповідно до статті 40 Закону № 1058, пенсію було розраховано:

- за період з 01 серпня 1983 року по 31 липня 1988 року на підставі довідки про заробітну плату видану ДП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» від 08 вересня 2011 року № 101 (за 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року);

- за період з 01 липня 2000 року по 04 жовтня 2002 року на підставі довідки про заробітну плату видану ЗАТ «Обьнефтеремонт» від 01 березня 2012 року № 02-07/117, в якій зазначено, що заробітна плата вказана без врахування лише районного коефіцієнта, а також зазначено, що відрахування із заробітної плати до Пенсійного фонду Російської Федерації не проводилися.

Крім того, до заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні довідки:

- довідка про заробітну плату, видана ЗАТ «Обьнефтеремонт» від 09 лютого 2012 року № 02-07/49, в якій відображена заробітна плата за період з листопада 1999 по жовтень 2002 з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки;

- довідка про заробітну плату, видана ЗАТ «Обьнефтеремонт» від 09 лютого 2012 року № 02-07/48, в якій відображена заробітна плата за період з листопада 1999 по жовтень 2002 без врахування районного коефіцієнту та північної надбавки (позивачем було подано заяву від 21 лютого 2012 року про попередній розрахунок пенсії згідно даної довідки без врахування районного коефіцієнту та північної надбавки до надання іншої довідки з урахуванням північної надбавки. В подальшому ним було надано таку довідку від 01 березня 2012 року № 02-07/117).

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода від 13 березня 1992 року) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13 березня 1992 року є взаємне визнання і виконання державами- учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Тобто, цією Угодою від 13 березня 1992 року визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Статтею 3 Угоди від 13 березня 1992 року також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Аналогічні положення закріплені і в частині 3 статті 96 Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15 травня 1990 року №1480-1, відповідно до якої при вибутті осіб, які проживають у районах, де до заробітної плати встановлено районні коефіцієнти, за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Заробітна плата для обчислення пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03 серпня 1972 року № 590 та Закону СРСР від 15 травня 1990 року № 1480-1 «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» (далі - Закон № 1480) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться па підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, статтею 78 діючого на той час Закону № 1480 було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до підпункту «д» пункту 15 Інструкції «Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затвердженої Постановою Президії ВЦРПС під 29 лютого 1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, частиною третьою статті 96 Закону № 1480 передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Відтак позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з врахуванням повного заробітку, з якого сплачено внески до Пенсійного фонду за період роботи з 01 листопада 1999 року по 30 жовтня 2002 року на підставі довідки від 09 лютого 2012 року №02-07/49, виданої ЗАТ «Обьнефтеремонт» з урахуванням районного коефіиієнту та північної надбавки без обмеження коефіцієнта 5,6 заробітної плати є необгнрунтованими та безпідставними.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІНН НОМЕР_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-а, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 серпня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов