Справа № 826/11030/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

06 вересня 2019 року м. Київ № 826/11030/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання, викладене у п. 2 прохальної частини позову б/н від 12.07.2018, «Про поновлення строку на оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.01.2015 № » ОСОБА_1 у адміністративній справі
за позовомОСОБА_1
до про Головного управління ДФС України у м. Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2015 № про визначення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 22 578,10 грн. та штрафних санкцій в розмірі 5 644,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що дохід позивача від продажу простих іменних акцій ПАТ «Реклама» в 2012 році становив 57 424,13 грн.; натомість цей дохід був зменшений сумою витрат на придбання інвестиційного активу в розмірі 138 300,00 грн.; таким чином відповідно до п. 170.2.2. п. 170.2. ст. 170 ПК України у позивача не виникло інвестиційного прибутку в 2012 році; відповідно до ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю» учасник товариства має право відчужити свою частку у статутному капіталі товариства оплатно чи безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам; ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Пащенку К.С.

24.07.2018 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/11030/18 та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

В судовому засіданні 11.02.2019 суд заслухав пояснення представників сторін та перейшов до розгляду справи по суті. Дослідивши докази по справі, суд поставив на обговорення питання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представники сторін не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд ухвалив адміністративну справу, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, розглядати в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Слід примітити, що у прохальній частині позову позивачем викладено клопотання про поновлення строку на оскарження спірного податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на оскарження відповідного рішення ОСОБА_1 вказує про отримання оскаржуваного рішення лише в березні 2018 року, зокрема, після його звернення до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві із заявою б/н від 19.03.2018 щодо видачі копії акту позапланової перевірки.

Розглянувши заявлене позивачем клопотання, суд вказує таке.

У відповідності до частини першої та другої статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Проаналізувавши у сукупності наведені позивачем у позові доводи та наявні у матеріалах справи докази, враховуючи відсутність доказів отримання останнім спірного рішення в січні 2015 року, і, відповідно, надання ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві оскаржуваного рішення позивачу лише в березні 2018 року, з метою забезпечення можливості платника податків звернутись до суду для вирішення спору, суд вважає клопотання позивача про поновлення строку обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню, у зв`язку з чим пропущений позивачем строк звернення до суду підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 123, 240-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання «Про поновлення строку на оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.01.2015 № », викладене у п. 2 прохальної частини позову б/н від 12.07.2018, ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Пащенко