Справа № 235/416/19
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року справа №235/416/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року у справі № 235/416/19 (головуючий у 1 інстанції суддя Величко О.В.), складену у повному обсязі 13 лютого 2019 року у м. Слов`янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Покровської міської ради про:

- визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 13/272 від 25.10.2018 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП та закриття справи;

- визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 16/7 від 09.01.2019 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП та закриття справи (а.с. 1-4).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року у справі № 235/416/19 відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 84-86).

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що відмовляючи у скасуванні постанови по справі про адміністративне правопорушення № 16/7 від 09.01.2019 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП суд першої інстанції керувався нормативно-правовими актами, які не існували на час виникнення спірних правовідносин, а саме на 1996 рік (час надання дозволу на будівництво) та 1997 рік (час початку будування).

При цьому, зазначила, що у день проведення перевірки мала певні вади зі здоров`ям , просила її перенести на інший день, посилалась на численні звернення до лікаря. Вважає, це достатньою підставою для скасування спірної постанови (а.с. 91-92).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

06 вересня 2019 року від представника позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд апеляційної інстанції не вважає за необхідне задовольняти, з огляду на достатність доказів по справі та не визнання обов`язковою явку сторін, скорочені терміни розгляду справи передбачені ст..286 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що наказом відділу містобудування, архітектури та земельних ресурсів № 62 від 11.10.2018 року призначено позапланову перевірку щодо виявлення факту самочинного будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 в період з 12.10.2018 року по 26.10.2018 року, яка належить ОСОБА_1 та видано направлення на проведення позапланового заходу ( а. с. 65-66).

Відділом містобудування, архітектури та земельних ресурсів Покровської міської ради належним чином повідомлено позивача про здійснення позапланової перевірки щодо виявлення факту самочинного будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 в період з 12.10.2018 року по 26.10.2018 року. Позивач отримала вказане повідомлення 02.10.2018 року , в якому, зокрема, визначено час її здійснення о 10 годині(а. с. 68).

12.10.2018 року з 10-00 до 10-18 годин позивач не допустила посадових осіб відповідача на об`єкт будівництва для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Факт не допуску підтверджено позивачем в судовому засіданні в судовому засіданні та зазначено в апеляційній скарзі, який вона вважає поважним у зв`язку із вадами зі здоров`ям та поганим самопочуттям.

12.10.2018 року складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, який було отримано позивачкою 18.10.2018 року (а. с. 73-74).

12.10.2018 року був складений протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено факт виявлення порушення у вигляді не допуску позивачкою 12.10.2018 року з 10-00 до 10-18 годин посадових осіб сектору органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, та зазначено дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме 25.10.2018 року на 11-00 годин. Протокол позивач отримала 18.10.2018 року та була своєчасно сповіщена про дату, час та місце розгляду адміністративної справи (а. с. 6-7,70 зв.).

12.10.2018 року відповідачем надано припис з вимогою допустити спеціалістів сектору держархбудконтролю для здійснення позапланової перевірки на об`єкти будівництва до 29.10.2018 року. Вказаний припис позивач отримала 18.10.2018 року( а.с.40).

Постановою № 13/272 від 25.10.2018 року позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 6800 грн. (а. с. 8-9). Постанову позивачка отримала поштою, що підтверджено поштовим повідомленням ( а.с.43-45).

Наказом відділу містобудування, архітектури та земельних ресурсів № 82 від 10.12.2018 року призначено позапланову перевірку щодо виявлення факту самочинного будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 в період з 14.12.2018 року по 26.12.2018 року. (а. с. 54).

Направлення для проведення планового заходу позивач отримала особисто 14.12.2018 року , про що свідчить її підпис( а. с. 79).

26.12.2018 року відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення , відповідно до якого 26.12.2018 року в ході позапланової перевірки виявлене незавершене самочинне будівництво житлового будинку 9,3х12,38 м та завершене самочинне будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1 без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, що є порушенням вимог п. 1 ч .1 ст. 34 Закону « Про регулювання містобудівної діяльності» за яку передбачена відповідальність за ч.4 ст.96 КУпАП (а. с. 12-13).

Позивач від ознайомлення з протоколом та матеріалами справи і надання пояснень відмовилась, що зафіксовано в протоколі та зазначено час та місце розгляду адміністративної справи .

26.12.2018 року складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, відповідно до якого вимагається оформити дозвільні документи на виконання будівельних робіт у двомісячний термін до 26.02.2019 року.

Протокол про адміністративне правопорушення від 26.12.2018 року, припис від 26.12.2018 року був направлений позивачу 26.12.2018 року, який остання отримала 27.12.2018 року ( а.с. 38).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач була присутньою під час розгляду адміністративної справи, проте відмовилась від одержання постанови, оскільки вважала дії працівників відділу містобудування протиправними, про що пояснила в судовому засіданні під час розгляду справи.

Постановою № 16/7 від 09.01.2019 року позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП та на неї накладено штраф у розмірі 5950 грн. Постанову вона отримала поштою 11.01.2019 року (а.с. 14-15,36-37).

За захистом своїх прав звернулась до суду 19.01.2019 року та суд першої інстанції поновив їй строки звернення до суду за оскарженням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 25.10.2018 року, що підтримується судом апеляційної інстанції з огляду на те, що сторонами поважні причини пропуску строків не оскаржуються.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірних постанов та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірності їх прийняття, відтак вони є такими, що не підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 1 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI), містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з ч.1 ст. 41 Закону № 3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553).

Частиною 2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Відповідно до ч. 7 Порядку № 553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Відповідно до статті 244-6 КУпАП Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виробництва, виготовлення та застосування будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, а також будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та прийняття в експлуатацію об`єктів чи споруд, невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), 97, частини третя - п`ята статті 152-1, стаття 188-42).

У ч. 2 ст. 188-42 КУпАП встановлено відповідальність за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю. Вчинення такого адміністративного правопорушення тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбаченіст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином,посадова особа, яка склала протокол, зобов`язана ознайомити особу, щодо якої складається цей протокол, зі змістом ст.63 Конституції України, з її правами і обов`язками, передбаченими ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі. Про ознайомлення з вищезазначеним особа, щодо якої складається протокол, ставить у ньому свій підпис,а у разі відмови поставити підпис, про це робиться відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом уповноваженої посадової особи.

Особі, щодо якої складається протокол, пропонується надати письмове пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення, яке вноситься до протоколу і засвідчується підписом зазначеної особи. Пояснення та зауваження можуть додаватись до протоколу окремо, про що робиться запис у цьому Протоколі. У разі відмови особи, щодо якої складається протокол, від надання пояснень та зауважень за суттю вчиненого правопорушення посадова особа вносить до нього відповідний запис, який засвідчується її підписом.

Протокол підписується посадовою особою та особою, щодо якої складається протокол, а також може підписуватись свідками та потерпілими у випадку їх наявності. У разі відмови особи, щодо якої складається протокол, від підписання протоколу посадова особа робить про це відповідний запис, який засвідчує своїм підписом та підписами свідків у випадку їх наявності.

Особа, щодо якої складається протокол, має право додати до протоколу пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підпису.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач була повідомлена про проведення перевірки, з огляду на наступне.

Відділом містобудування, архітектури та земельних ресурсів Покровської міської ради належним чином повідомлено позивача про здійснення позапланової перевірки щодо виявлення факту самочинного будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 в період з 12.10.2018 року по 26.10.2018 року. Позивач отримала вказане повідомлення 02.10.2018 року, що не спростовувалось позивачем ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі (а. с. 68).

12.10.2018 року з 10-00 до 10-18 годин позивач не допустила посадових осіб відповідача на об`єкт будівництва для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Факт не допуску підтверджено позивачем у судовому засіданні в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі, в якій вона свою поведінку щодо не допуску посадових осіб на об`єкт будівництва пояснює поганим самопочуттям, посилаюсь на те, що вона в жовтні зверталась до лікарні з вадами із здоров`ям.

Судом апеляційної інстанції зазначені обставини та доводи апелянта не приймаються до уваги, оскільки документально не підтверджено розлад здоров`я позивача саме в день проведення перевірки 12.10.2018 року та позивач не писала заяви, щодо перенесення часу проведення заходу у зв`язку зі станом здоров`я, фактично була дома та не допустила представників відповідача для здійснення огляду об`єкту обстеження .

12.10.2018 року був складений протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено факт виявлення порушення 12.10.2018 року з 10-00 до 10-18 годин у вигляді не допуску позивачкою посадових осіб сектору органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, та зазначено дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме 25.10.2018 року на 11-00 годин. Протокол позивач отримала 18.10.2018 року (а. с. 6-7, 70 зв.).

Постановою № 13/272 від 25.10.2018 року позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 6800 грн. (а. с. 8-9).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірна постанова прийнята з додержанням процедури її прийняття та на основі норм діючого законодавства, позивач була обізнана про проведення щодо неї перевірки, відтак, спірна постанова є правомірною, та такою, що не підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Щодо постанови від 09.01.2019 року № 16/7 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 96 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 5950 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання позивача в позовній заяві на притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.188-42 КУпАП, оскільки відповідно до постанови № 16/7 від 09.01.2019 року ОСОБА_1 була притягнута за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП.

Як вбачається зі змісту спірної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1 без документів, що надають право на виконання будівельних робіт , чим порушила положення п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 14-15).

При цьому, суд першої інстанції при відмові у скасуванні спірної постанови посилався на положення Закону України від 20.05.1999 року № 687-ХІV «Про архітектурну діяльність» та Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

Однак, розпорядженням Красноармійської міської ради народних депутатів від 13.06.1996 року позивачу (на той час Яковенко) було надано дозвіл на будівництво житлової будівлі площею 65,99 кв.м за адресою по АДРЕСА_1 зі знесенням старою будівлі на зареєстрованої земельної ділянці, про що вона зазначала під час розгляду її справи про адміністративне правопорушення (а.с. 16).

В апеляційній скарзі зазначала, що будівництво було здійснено у 1997 році, що відповідачем не спростовано під час розгляду даної справи та не доведено час здійснення будівельних робіт.

Відтак, дозвіл на будівництво надано у 1996 році, будування відбулось в 1997 році,тобто до вступу в силу вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, відтак вимоги зазначеного закону не можуть розповсюджуватись на позивача та її дій щодо будівництва будинку до набрання чинності цим законом.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що посадові особі відповідача , як суб`єктом владних повноважень, керується виключно нормативно-правовими актами, що діяли на момент перевірки, а позивачем не доведено, що будівельні роботи здійснювались у 1996-1997 роках.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач стверджує, що початок будівельних робіт почався у 1997 році, будівництво є незавершеним на даний час, доказів зворотного відповідачем не надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення частини першої статті 58 відображено в Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року. Так, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, притягнення відповідачем - суб`єктом владних повноважень позивача до відповідальності на підставі вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, який вступив в силу після надання позивачу дозволу на будівництво (у 1996 році), на думку суду першої інстанції є незаконним.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати спірну постанову та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд не наділений повноваженнями на визнання постанови незаконною в силу приписів ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне часткове скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року у справі № 235/416/19 - задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року у справі № 235/416/19 - скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог про скасування постанови Відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Покровської міської ради № 16/7 від 09 січня 2019 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП та закриття справи та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Скасувати постанову Відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Покровської міської ради № 16/7 від 09 січня 2019 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 96 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 лютого 2019 року у справі № 235/416/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 09 вересня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова