Справа № 826/7933/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

04 вересня 2019 року справа №826/7933/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доНаціонального університету оборони України імені Івана Черняховського (далі по тексту - відповідач)
про1) стягнення з відповідача на користь позивача грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням посадового окладу з підвищенням на 100%; 2) стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про стягнення грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням посадового окладу з підвищенням на 100%, оскільки постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2009 року у справі №2-а-530/09, залишеною без змін ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 18 серпня 2011 року та Вищого адміністративного суду України від 25 серпня 2016 року, визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення ОСОБА_1 посадового окладу за квітень 2005 року зі 100% до 10% та перерахування розміру вихідної допомоги і посадового окладу для призначення пенсії та зобов`язано відповідача вжити дій щодо перерахування посадового окладу позивача за квітень 2005 року та розміру вихідної допомоги для нарахування пенсії позивачу з урахуванням підвищеного посадового окладу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/7933/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує, що оскільки позивачу при звільненні частково виплачено грошову допомогу з урахуванням підвищення посадового окладу на 10%, а тому стягнення грошових коштів повинно здійснюватись з урахуванням виплачених коштів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Статтею 44 Кодексу законів про працю України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2009 року у справі №2-а-530/09, залишеною без змін ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 18 серпня 2011 року та Вищого адміністративного суду України від 25 серпня 2016 року визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення ОСОБА_1 посадового окладу за квітень 2005 року зі 100% до 10% та перерахування розміру вихідної допомоги і посадового окладу для призначення пенсії та зобов`язано відповідача вжити дій щодо перерахування посадового окладу позивача за квітень 2005 року та розміру вихідної допомоги для нарахування пенсії позивачу з урахуванням підвищеного посадового окладу.

Листом від 21 липня 2017 року №182/3034 Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського надіслано позивачу розрахунок посадового окладу та грошової допомоги при звільненні з військової служби від 11 листопада 2016 року №182/3/1271, який був здійснений відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2009 року.

Згідно Розрахунку посадового окладу та грошової допомоги при звільненні з військової служби полковника ОСОБА_1 відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2009 року, грошова допомога при звільненні становить 64 158,30 грн.

З наведеного вбачається, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача вихідна допомога при звільненні з військової служби з урахуванням посадового окладу з підвищенням на 100%, що також визнається відповідачем.

Разом з тим, відповідач зазначає, що позивачу при звільненні виплачено частину грошової допомоги з урахуванням підвищення посадового окладу на 10%.

Суд звертає увагу на те, що доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки суд не має можливості встановити факт виплати позивачу грошової допомоги з урахуванням підвищення посадового окладу на 10%, та, відповідно, конкретної суми грошової допомоги при звільненні, яка підлягає стягненню, а також враховуючи, що розрахунок посадового окладу та грошової допомоги при звільненні з військової служби позивача відноситься до повноважень відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , грошову допомогу при звільненні з військової служби з урахуванням посадового окладу з підвищенням на 100%, виходячи із розрахунку загальної суми грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу з підвищенням на 100%.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з положеннями статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В пункті 9 зазначеної постанови Верховний Суд України зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач зазначає, що внаслідок припинення виплати пенсії, яка є єдиним джерелом доходу, суттєво вплинуло на її здоров`я, враховуючи похилий вік та медичні проблеми зі здоров`ям; завдано втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності через тривогу за подальшу долю.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що встановлення судом факту невиплати позивачу пенсії за віком протягом двох місяців вже є достатнім доказом того, що позивачу було завдано моральної шкоди, та погоджується із доводами позивача про порушення звичного способу життя та докладання додаткових зусиль в організації свого життя.

Разом з тим, що стосується заявленої моральної шкоди на рівні 20 000,00 грн., то позивачем не доведено, що саме така сума є співмірною із завданою шкодою, та не надано будь-якого розрахунку; тому, виходячи з меж розумності, враховуючи період за який виникла заборгованість, суд вважає, що достатнім буде стягнути з відповідача на користь позивача за заподіяну моральну шкоду суму в розмірі 5 000,00 грн., тому позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

В частині клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, суд звертає увагу на наступне.

Частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.

Таким чином, звернення до суду із даним позовом не обмежується будь-яким строком, відповідно клопотання відповідача нормативно не підтверджується.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 352,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Національного університету оборони України імені Івана Черняховського на користь ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з військової служби з урахуванням посадового окладу з підвищенням на 100%, з урахуванням висновків даного рішення.

3. Стягнути з Національного університету оборони України імені Івана Черняховського на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Національний університет оборони України імені Івана Черняховського (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28; ідентифікаційний код 07834530).

Суддя В.А. Кузьменко