Справа № 295/10484/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 105000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:
- визнати неправомірними дії Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира в частині накладення на ОСОБА_1 штрафу 16 січня 2019 року у виконавчому провадженні №57195310;
- скасувати постанову старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Лавренчук М.Ю. від 16 січня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 1 700,00 грн у виконавчому провадженні ВП №57195310 як безпідставну.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення спірної постанови та накладення на позивача штрафу.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення із позовом до суду, визнавши причини такого пропуску поважними та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи, в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Крім того, ухвалою суду від 27 серпня 2019 року: зобов`язано Богунський відділ державної виконавчої служби міста Житомира надати до суду оригінали або належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП№57195310, а також оригінали або належним чином завірені копії усіх письмових доказів, з якими ОСОБА_1 зверталась до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира та які були покладені в основу оскаржуваної постанови; попереджено Богунський відділ державної виконавчої служби міста Житомира про те, що невиконання ухвали суду в частині витребування доказів може мати наслідком застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтями 145, 149 КАС України.
06 вересня 2019 року перед початком судового засідання до відділу документального забезпечення суду представником позивача було подано клопотання ОСОБА_1 від 06 вересня 2019 року, відповідно до змісту якого повідомляє, що станом на 06 вересня 2019 року від відповідача відзив на позовну заяву не надходив (а.с. 45).
Крім того, представником позивача до відділу документального забезпечення суду представником позивача також було подано клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у порядку письмового провадження без участі позивача та її уповноваженого представника (а.с. 62).
Частиною другою статті 159 КАС України встановлено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Положеннями частини першої статті 164 КАС України закріплено, що у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
Враховуючи вищевикладене, заперечення можуть бути подані відповідачем на відповідь на відзив, в той час як подання заперечень на позовну заяву не відповідає засадам адміністративного судочинства.
Станом на 06 вересня 2019 року позивачем у даній справі відповіді на відзив не подавалося, а тому подання відповідачем заперечень без попереднього подання таким відповідачем відзиву в порядку статті 162, частини першої статті 261 КАС України, а позивачем - відповіді на відзив в порядку статті 163, частини другої статті 261 КАС України, суперечить чинним нормам процесуального законодавства.
Суд звертає увагу відповідача, що подання заперечень в порядку статті 164, частини другої статті 261 КАС України не є тотожним поданню такої заяви по суті справи як відзив на позовну заяву.
Крім того, в порушення пункту 4 частини п`ятої статті 44, частини першої та другої статті 77, частини третьої статті 79, пункту 1 частини четвертої статті 162 КАС України та в невиконання ухвали суду від 27 серпня 2019 року не було надано у повному обсязі належним чином завірених копій матеріалів виконавчого провадження ВП №57195310.
Зважаючи на неявку сторін та керуючись приписами частини третьої статті 194, частини дев`ятої статті 205, частини четвертої статті 229 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Положеннями статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Богунським районним судом міста Житомира та Житомирським апеляційним судом в межах розгляду справи №295/5659/17 встановлено, що постановою старшого державного виконавця Богунського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області Лавренчука Миколи Юрійовича від 12 вересня 2018 року відрито виконавче провадження ВП №57195310 з примусового виконання виконавчого листа №295/5659/17, виданого Богунським районним судом міста Житомира про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні та розпорядженні 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) за власний перерахунок перегородки (тамбура), що розташований між сходовим майданчиком та квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).
Постановою старшого державного виконавця Богунського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області Лавренчука Миколи Миколайовича від 16 січня 2019 року в порядку статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" за невиконання у встановлений строк на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн (зворот а.с. 29).
З метою реалізації повноважень, наданих статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" та перевірки факту виконання судового рішення, головним державним виконавцем Богунського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області Васіною С.В. було здійснено вихід за місцем проведення виконавчий дій ( АДРЕСА_2 ) за результатами якого складено акт державного виконавця від 03 червня 2019 року, у відповідності до змісту якого у зв`язку із відсутністю божника перевірити виконання судового рішення не було можливим. Боржнику залишено вимогу про необхідність бути присутньою для проведення виконавчий дій 13 червня 2019 року о 16:00 (а.с. 60).
Наведені факти також узгоджуються зі змістом вимоги головного державного виконавця Богунського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області Васіної С.В. від 03 червня 2019 року (а.с. 56).
У відповідності до вимоги головного державного виконавця Богунського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області Васіної С.В. від 19 червня 2019 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язано бути присутніми 24 червня 2019 року о 10:00 для проведення виконавчих дій з перевірки усунення ОСОБА_1 перешкоди ОСОБА_2 в користуванні та розпорядженні 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) за власний перерахунок перегородки (а.с. 57).
Згідно з актом головного державного виконавця Богунського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області Васіної С.В. від 24 червня 2019 року, при виході на місце вчинення виконавчих дій встановлено, що боржник відсутній, про дату та час проведення виконавчих дій повідомлялась належним чином (а.с. 59).
Уся поштова кореспонденція в межах виконавчого провадження ВП №57195310 у встановленому законом порядку та строки направлялась на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) однак, поштові відправлення повертались до Богунського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області із відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання" (а.с. 51-55).
Не погоджуючись із діями відповідача і спірною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.
У відповідності до пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, державний виконавець, зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Положеннями пунктів 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Частиною четвертою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Пунктом першим частини першої статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У відповідності до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Положеннями частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII закріплено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно з частиною першою статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до положень частини першої статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови старшого державного виконавця Богунського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області Лавренчука Миколи Миколайовича від 16 січня 2019 року, на позивача в порядку статей 63, 75 Закону №1404-VIII накладено штраф у розмірі 1 700,00 грн (зворот а.с. 29).
Суд звертає увагу відповідача, що надані акти державного виконавця від 03 червня 2019 року та 24 червня 2019 року не містять відомостей щодо встановлення державним виконавцем факту невиконання ОСОБА_1 судового рішення, а лише засвідчують відсутність боржника за місцем проведення виконавчих дій та неможливість їх проведення за відсутності боржника.
При цьому, вказані документи винесені 03 червня 2019 року та 24 червня 2019 року та не можуть свідчити про обставини, які були правовою підставою для винесення спірної постанови від 16 січня 2019 року.
Суд наголошує, що у відповідності до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача на письмові докази, що були створенні пізніше оскаржуваної постанови та не могли бути покладені в її основу під час прийняття, є неналежними та не приймаються судом.
Здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що відповідачем в порушення пункту 4 частини п`ятої статті 44, частини першої та другої статті 77, частини третьої статті 79, пункту 1 частини четвертої статті 162 КАС України та в невиконання ухвали суду від 27 серпня 2019 року не було надано жодних письмових доказів, які могли б бути покладені в основу спірної постанови.
При цьому, матеріали справи сукупності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту невиконання ОСОБА_1 виконавчого листа №295/5659/17, виданого Богунським районним судом міста Житомира, не містять. Натомість, наявні письмові докази підтверджують виключно відсутність належної перевірки державним виконавцем факту виконання судового рішення, із посиланням на неможливість проведення виконавчих дій за відсутності боржника за місцем проведення виконавчих дій та лише в червні 2019 року.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що за відсутності документально встановленого та підтвердженого належним чином факту невиконання ОСОБА_3 .А виконавчого листа №295/5659/17, виданого Богунським районним судом міста Житомира, у відповідача були відсутні правові підстави для накладення штрафу на ОСОБА_1 та винесення оскаржуваної постанови.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність винесення спірної постанови та накладення штрафу, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог частини першої статті 139 КАС України та враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 159, 162, 242-246, 261, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправними дії Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині накладення 16 січня 2019 року на ОСОБА_1 штрафу у виконавчому провадженні №57195310.
- скасувати постанову старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Лавренчука Миколи Юрійовича від 16 січня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 1 700,00 грн у виконавчому провадженні ВП №57195310.
Стягнути з Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судових витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 06 вересня 2019 року.

Суддя О.Г. Попова