Справа № 214/3115/19
Суддя: Гринь Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3115/19
2-а/214/178/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 вересня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

секретар судового засідання Фартушна Є.К.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Назарова Юрія Анатолійовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАВ №1079852 від 19.04.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 19.04.2019 року він оскаржуваною постановою був притягнутий до адміністративної відповідальності за 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої він 19.04.2019 року о 08:18 год. в м. Кривий Ріг проїхав перехрестя по вулиці Лермонтова та Миру, та повертаючи ліворуч не ввімкнув покажчик повороту порушивши п.9.2 б) ПДР України. З постановою не згоден, оскільки рухаючись по вул. Лермонтова в напрямку проспекту Миру (дорога має незначне відгалуження ліворуч), він не збирався повертати ліворуч чи здійснювати розворот, тому не повинен був вмикати покажчик повороту, щоб не подавати сигнал, який буде незрозумілим іншим учасникам руху, оскільки подання незрозумілих сигналів заборонено п. 9.4 ПДР України. Він був зупинений працівниками поліції, не дивлячись на заперечення позивача інспектор склав постанову. Крім того, правопорушення передбачені ч.2 ст. 122 КУАП не підлягають розгляду у скороченому провадженні, згідно рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі №1-11/2015. У зв`язку із тим, що він не погоджувався інспектор не мав права виносити оскаржувану постанову.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 13.08.2019 року в порядку ст.47 КАС України відповідач інспектор ПП ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що 19 квітня 2019 року під час здійснення патрулювання ним по вул. Лермонтова, 37 близько 08-18 год. було помічено транспортний засіб марки КІА CERATO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 , керуючи вище вказаним транспортним засобом здійснюючи проїзд перехрестя Лермонтова та проспект Миру поворотом ліворуч не ввімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України. Після зупинки транспортного засобу з дотриманням ПДР України, він з напарником підійшли, він відрекомендувався відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» та повідомив причину зупинки, та попрохав водія пред`явити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Водія було ознайомлено з відео фактом порушення. Попередньо роз`яснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Будь-яких клопотань позивач не заявляв. На переконання інспектора, оскаржувану ОСОБА_1 постанову винесено об`єктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а всі його доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

Позивач відповідь на відзив не надавав.

Сторони правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності в письмовому провадженні.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

19.04.2019 року поліцейським роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Назаровим Ю.А. винесено постанову серії ЕАВ №1079852 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з порушенням п.9.2 «б» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.5).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 19.04.2019 року о 08-18 годин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки KIA CERATO реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснюючи проїзд перехрестя вулиця Лермонтова - проспект Миру та повертаючи ліворуч не ввімкнув лівий показчик повороту, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз`ясненням ОСОБА_2 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 19.04.2019 року та оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R (запис № 4 час запису 08:04 год. пояснено причину зупинку транспортного засобу; запис № час запису 08:29 год. роз`яснення прав; запис № 7 час запису 08:46 год. поставив підпис в постанові). Жодних клопотань ОСОБА_1 під час розгляду справи не заявлялось. Тобто суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п.9.2. (б) ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

ПДР України(п. 1.10.60) визначено поняття перехрестя це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Згідно ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП ОСОБА_2 . зафіксовано у встановленому законом порядку, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Оглядом відеозапису з місця вчинення правопорушення на диску DVD-R з відереєстратора поліцейського автомобіля запис № встановлено, що водієм ОСОБА_1 проїзд здійснювався не по прямій лінії, а передбачав здійснення певних маневрів із зміною напрямку руху, які згідно Правил дорожнього руху необхідно показувати світловими покажчиками відповідного напрямку. Позивач, проїжджаючи дане перехрестя мав декілька варіантів для подальшого руху, тому здійснюючи маневри та повертаючи в потрібну сторону, позивач зобов`язаний показати свій напрям іншим учасникам дорожнього руху світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Таким чином, на спірній ділянці дороги, де водій ОСОБА_1 не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху (ліворуч), застосовуються правила проїзду перехрестя, а у разі зміни напрямку руху на перехресті, відповідно до п. 9.2.б ПДР України, водій повинен подавати сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: б) перед перестроюванням, повороту або розвороту. Більш того, під огляду відеозапису ОСОБА_1 зазначав, що начебто вмикав поворот (запис № час запису 08:28 год.). На відеозаписі зафіксовано дату здійснення відео зйомки 19.04.2019 року.

В рахунок доказування правомірності своїх дій та рішення, відповідач посилався на той факт, що позивач рухався по вул. Лермонтова і здійснив маневр ліворуч на проспект Миру, без увімкнення показчика повороту, про що свідчить долучений відеозапис. Жодних доказів чи мотивувань в спростування вказаних доводів позивачем не надано.

Крім того, посилання позивача на незаконність винесення постанови у зв`язку із його незгодою з порушення та розглядом справи на місці в порядку скороченого провадження, судом не беруться до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Крім того, ч. 6 ст. 276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв`язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором, як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи позивача з приводу винесення постанови без складання проколу про адміністративне правопорушення та на місці вчинення правопорушення, оскільки під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 12 березня 2018 року по справі №751/6165/17.

Інші підстави, на які посилається позивач в своєму позові, суд розцінює як бажання останнього ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони не впливають за своєю суттю на правомірність винесення відповідачем постанови

Таким чином, вказані обставини та обсяг зібраних у справі доказів, є свідченням доведеності вчинення ОСОБА_1 інкримінованого його адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП із наявністю в його діях вини у формі необережності, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та необхідність відмови в їх задоволенні.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт допущення позивачем порушення п.9.2 б ПДР України, дійсність порушення вимог користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, що визначає правомірність його зупинки працівниками поліції, накладення інспектором ПП адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП із дотримання принципу законності та з "...досягненням справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи", що також узгоджується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в рішеннях від 24.03.2005 року у справі Фрузен проти Росії" та від 09.06.2005 року у справі "Бакланов проти Росії", суд приходить до висновку про законність та правомірність винесеної ним постанови, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП, в силу ч.5 ст.94 КАС України судові витрати підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Назарова Юрія Анатолійовича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано 03.09.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь