Справа № 160/3475/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2019 року Справа № 160/3475/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняСтогній К.В.
за участі: позивача: представника позивача: представника відповідачів: Бурчака Д.М. Бурчака П.І . не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання наказу про звільнення протиправним, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій , з урахуванням уточненого адміністративного позову просив суд:
- визнати протиправним наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 21.03.2019 року № 225-0 "Про звільнення ОСОБА_2 " з податкової міліції в запас Збройних Сил за пунктом 64 "ж" (за власним бажанням) з 21.03.2019 року;
- поновити ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.03.2019 року по дату винесення рішення суду;
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що прийнятий відповідачем наказ від 21.03.2019 р. № 2225-о «Про звільнення ОСОБА_2 », є протиправним, оскільки 21 березня 2019 року позивач знаходився на лікарняному. Ознайомившись з оспорюваним наказом, позивачу стало відомо, що його було звільнено з податкової міліції в запас Збройних сил за п. 64 «ж» за його власним бажанням, не зважаючи на те, що такого бажання позивач не висловлював та рапорт про звільнення не писав. Керівництво скористалось рапортом, який був написаний останнім приблизно у вересні-жовтні 2018 року. Написання цього рапорту про звільнення за власним бажанням було вчинено всупереч волевиявленню позивача під тиском на виконання вказівки керівництва. Такі рапорти мав написати весь особовий склад податкової міліції ГУ ДФС у Дніпро петровській області, так як від керівництва ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшла вказівка про написання рапортів про звільнення за власним бажанням на випадок захисту від провокацій корупційних правопорушень у майбутньому, що дасть керівництву можливість на його розсуд звільнити працівника за власним бажанням. Без настання негативних наслідків з боку керівництва, працівник не міг відмовитись від написання рапорту.
Відповідачем до суду подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за результатами заслуховування після спілкування з першим заступником начальника ГУ ДФС ОСОБА_3 з приводу подальшого проходження служби в податковій міліції позивач подав рапорт на звільнення та просив розглянути питання про звільнення раніше встановленого законодавством 3-місячного терміну у зв`язку з вирішенням питання працевлаштування на іншу роботу. Після чого, в цей же день позивач прибув до управління по роботі з персоналом ГУ ДФС, де його було повідомлено про погодження його рапорту на звільнення. Цього ж дня позивач ознайомлений з наказом ГУ ДФС від 21.03.2019 року за №225-о «Про звільнення ОСОБА_2 ». Також, позивач був попереджений про обов`язкове надання декларації перед звільненням згідно чинного законодавства. 21.03.2019 року позивач після ознайомлення з наказом про звільнення отримав у відділі проходження служби у податковій міліції управління по роботі з персоналом ГУ ДФС отримав трудову книжку, військовий квиток, направлення для постановки на військовий облік та витяг з наказу про звільнення без будь-яких застережень. Більш того, згідно загальнодоступного сайту НАЗК цього ж дня позивач подав до НАЗК декларацію перед звільненням. Про те, що ОСОБА_2 у цей час знаходився на лікарняному останній не в усній чи письмовій формі не попереджав. Крім того, згідно табелю обліку використання робочого часу на березень 2019 року позивач 21.03.2019 перебував на службі. Також, відповідач зауважив на тому, що на дату звільнення позивача, відповідачу не було відомо про знаходження його на лікарняному. Тобто, ГУ ДФС дізналося про знаходження 21.03.2019 позивача на лікарняному тільки після отримання адміністративної позовної заяви. Більш того, станом на теперішній час від позивача за місцем попередньої служби лікарняний не надходив.
Позивачем до суду надано відповідь на відзив щодо позову, в якому позивач послався на те, що відповідач стверджує, що останній подав рапорт про звільнення за власним бажанням 21.03.2019 року, але при цьому відповідач ніякими доказами цей факт не підтверджує. Всі рапорти, заяви та інші документи повинні реєструватись в канцелярії, але такі рапорти як позивача та інших працівників не реєструються, тому що вони пишуться в різний час і на них не ставиться дата написання. Позивач писав рапорт коли приймався на роботу по зразку, який останньому видав інспектор відділу кадрів. ОСОБА_2 роз`яснили, що від керівництва ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшла вказівка про написання рапортів про звільнення за власним бажанням на випадок захисту від провокацій корупційних правопорушень у майбутньому, що дасть керівництву можливість на його розсуд звільнити працівника за власним бажанням. Без настання негативних наслідків з боку керівництва, працівник не міг відмовитись від написання рапорту. Такі рапорти пишуть всі працівники. У написаному позивачем рапорті не було зазначено ні дати звільнення, ні дати підписання, а також жодної поважної причини, що перешкоджає виконанню службових обов`язків. Це свідчить про те, що рапорт був складений некоректно і що у позивача не було ніяких намірів звільнятись за власним бажанням і дуже спішно не передавши нікому свої справи. 21.03.2019 року ОСОБА_2 не міг подати рапорт, так як знаходився на лікарняному. В рапорті, на підставі якого його звільнили, зазначено лише про скорочення тримісячного строку, проте не визначено на який період, тобто звільнення відбулось в порядку одностороннього погодження дати звільнення лише з боку керівництва ГУ ДФС у Дніпропетровській області, чим порушено право останнього, яке визначене Положенням №114, на відкликання рапорту про звільнення. Отже, наказ № 225-0 від 21.03.2019 року про звільнення останнього є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову відмовлено. Означену позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: копії паспорту громадянина України, уточненого адміністративного позову із копією для вручення відповідачу з зазначенням: відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися та власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, наданням до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн.
Так, на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2019 року ОСОБА_2 до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07.05.2019 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, копію паспорта та уточнену позовну заяву із клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову відмовлено. Позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: уточненого адміністративного позову із копією для вручення відповідачу з зазначенням: відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; наданням до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн.
10.06.2019 року на виконання вимог ухвали суду від 27.05.2019 року ОСОБА_2 до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано оригінал квитанції від 06.06.2019 року за № 41790675 про сплату судового збору у сумі 768,40 грн. та уточнений адміністративний позов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 09.09.2019 року прибули позивач та представник позивача.
Позивач та представник позивачів позов підтримали та просили задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання 09.09.2019 року не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити у повному обсязі з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_2 проходив службу у податковій міліції України з 06.04.2009 року.
06.04.2009 року відповідно до наказу ДПА у Дніпропетровській області за №145-а «Про призначення працівників податкової міліції» ОСОБА_2 призначено оперуповноваженим відділення оперативних заходів із скорочення податкового боргу відділу податкової міліції ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.
Відповідно до послужного списку ДПА України (особистий № М-236549), наказом ДПА України №613-о від 30.04.2009 року позивач призначений лейтенантом податкової міліції.
Наказом від 01.08.2011 № №350-0 ДПА/області старшим лейтенантом податкової міліції.
Наказом від 01.08.2014 року за № 435-о ГУ Міндоходів/області ОСОБА_2 призначено на посаду капітана податкової міліції.
З 01.08.2017 року майором податкової міліції відповідно до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області №1078-о від 01.08.2017р.
Відповідно до Витягу з наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 21.03.2019 року за № 225-о «Про звільнення ОСОБА_2 » згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким іадом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил за п. 64 «Ж» (за власним бажанням): майора податкової міліції ОСОБА_2 (М-236549), старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління ЛФС у Дніпропетровській області, 21 березня 2019 року.
Також, як видно із Витягу наведеного наказу, ОСОБА_2 виплачено у зв`язку із звільненням зі служби за власним бажанням, одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 повних календарних років служби згідно з п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" та компенсацію за невикористану частину відпустки за 2011 рік у кількості 9 днів, за 2014 рік у кількості 15 днів, за 2015 рік у кількості 15 днів, за 2016 рік у кількості 20 днів та за 2019 рік у кількості 5 днів. Підстава: подання про звільнення, рапорт ОСОБА_2 .
З матеріалів позову убачається, що 21.03.2019 року позивача на роботі не було, так як останній перебував на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності ДЗ «СБЛ №1 МОЗ України» (Серія НОМЕР_1 ). Наприкінці цього ж дня, ОСОБА_2 зателефонували працівнику відділу кадрів і повідомили, що останній повинен невідкладно з`явитися на роботу, так як відповідно до наказу від 21.03.2019р. №225-о позивача було звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил за п. 64 «Ж» (за власним бажанням), у зв`язку із чим, позивачу необхідно подати декларацію про доходи та ознайомитись і отримати наказ про звільнення.
Позивач у позовній заяві також вказує на те, що повідомив керівництво про знаходження його на лікарняному. Крім того, жодних намірів звільнятися за власним бажанням не мав.
Таким чином, позивач вважає вищезазначений наказ протиправним, оскільки керівництво скористалось рапортом, який був написаний позивачем приблизно у вересні-жовтні 2018 року. Також, останній зазначає, що написання рапорту про звільнення за власним бажанням було вчинено на виконання вказівки керівництва, у якості умови прийняття на роботу, що й слугувало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.
Як передбачено п.353.1 ст.353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначені Положенням №114.
У відповідності до п.10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
Положеннями п.62 Положення №114 визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:
а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;
б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).
Згідно пп."ж" п.64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Із наведеної законодавчої норми слідує, що звільнення зі служби за власним бажанням можливе при наявності двох обов`язкових умов: власного бажання особи, яка проходить службу, для дострокового звільнення та наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.
Відповідно до п.68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.
Отже, особи мають право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк, до закінчення трьохмісячного строку попередження.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.02.2019 року у справі №815/1478/17.
Так, відповідачем зазначено, що 21.03.2019 року після спілкування з першим заступником начальника ГУ ДФС ОСОБА_3 з приводу подальшого проходження служби в податковій міліції, позивач надав рапорт на звільнення та просив розглянути питання про звільнення раніше встановленого законодавством тримісячного терміну, у зв`язку з вирішенням питання працевлаштування на іншу роботу. Після чого, 21 березня 2019 року позивач прибув до управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у Дніпропетровській області, де його було повідомлено про погодження його рапорту на звільнення та цього ж дня позивач був ознайомлений з даним наказом.
Суд звертає увагу на те, що у межах передбаченого пункту 68 Положення №114, строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитись про звільнення у більш короткий строк. Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.
Судом встановлено, що рапорт, на підставі якого було прийнято наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 21.03.2019 р. № 225-о про звільнення ОСОБА_2 було складено не коректно, оскільки у даному рапорті відсутня дата звернення позивача.
Отже, враховуючи те, що єдиною підтвердженою датою отримання цього рапорту відповідачем є дата передачі його на резолюцію, суд вважає, що відповідачем не було дотримано тримісячного строку до закінчення якого позивач мав право відкликати поданий рапорт, а отже наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 21.03.2019 р. № 225-о про звільнення ОСОБА_2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позивач поновленню на займаній посаді.
Крім того, доводи відповідача про те, що відповідно до Табелю обліку використання робочого часу за березень 2019 року, позивач в день прийняття наказу про звільнення від 21.03.2019 р. № 225-о перебував на службі, спростовуються копією листка непрацездатності ДЗ «СБЛ №1 МОЗ України» (Серія НОМЕР_1 ), копія якого знаходиться в матеріалах справи, відповідно до якого позивач з 21.03.2019р. по 26.03.2019р. перебував на амбулаторному лікуванні.
Таким чином, судом встановлено, що позивача було звільнено під час перебування позивача на лікарняному, що у свою чергу є окремою підставою для визнання наказу від 21.03.2019 р. № 225-о протиправним.
Пунктом 24 Положення № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.
Згідно з пунктом 2 вищенаведеного Порядку, місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому, до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події. Одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного наказу, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 768,40 грн., що документально підтверджується квитанцією № 41790675 від 06.06.2019 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 09 вересня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 09 вересня 2019 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання наказу про звільнення протиправним, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 21.03.2019 року № 225-0 "Про звільнення ОСОБА_2 " з податкової міліції в запас Збройних Сил за пунктом 64 "ж" (за власним бажанням) з 21.03.2019 року.
Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з 22.03.2019 року.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 вересня 2019 року.

Суддя С. В. Прудник