Справа № 0640/4111/18
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2019 року
Київ
справа №0640/4111/18
адміністративне провадження №К/9901/21202/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання внести зміни в наказ та провести виплату компенсації в сумі 44 955,19 грн.

І. Суть справи

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому належної компенсації за невикористане речове майно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 внести зміни в наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 14 від 14 липня 2017 року щодо виплати компенсації за речове майно в сумі 44 955,19 грн й провести її виплату.

Житомирський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 11 вересня 2018 року позов задовольнив частково: стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до довідки-розрахунку № 21 від 30 березня 2018 року в розмірі 44 955,19 грн.

Це рішення Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 7 травня 2019 року залишив без змін.
Відповідач 26 липня 2019 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Також військова частина НОМЕР_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску.

Ухвалою Верховного Суду від 7 серпня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху
у зв`язку із зазначенням у ній невірного найменування суду касаційної інстанції.

Скаржник 23 серпня 2019 року усунув недоліки, зазначені в ухвалі, шляхом направлення на адресу суду виправленої касаційної скарги.

Таким чином, скаржником усунуто недоліки касаційної скарги, вона відповідає вимогам статті 330 КАС України, що дає змогу суду вирішити питання про відкриття, або відмову у відкритті касаційного провадження.

Ознайомившись із доводами касаційної скарги, Верховний Суд вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Пункт 20 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає таке поняття як адміністративна справа незначної складності це справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Зокрема, до справ незначної складності належать справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 17 статті 4, пункт 1 частини 6 статті 12 вказаного Кодексу). До публічної служби належить діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно.

Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач, був звільнений у запас з військової служби у званні старшого сержанта. Важливо, що позивач не займав відповідального та особливо відповідального становища в розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

За таких обставин та правового регулювання, зокрема з урахуванням вимог примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції», позивач не відноситься до осіб, які займають відповідальне або особливо відповідальне становище, а тому ця справа належить до справ незначної складності.

Відповідно до частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню, зокрема, судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доводи касаційної скарги відповідача не містять посилань і відповідних обґрунтувань наявності перелічених вище виняткових обставин, які б дозволили Верховному Суду переглянути цю справу незначної складності в касаційному порядку.

Відповідач мотивує свою касаційну скаргу тим, що суди порушили норми матеріального і процесуального права, не повністю з`ясували обставини справи й не дослідили всі її матеріали.

Отже, відповідач не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу адміністративного судочинства України могли б вимагати касаційного розгляду справи. Застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.

Верховний суд зазначає, що правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (ухвала Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України»). Тому відмова Верховного Суду у розгляді касаційної скарги військової частини НОМЕР_1 у цій справі на підставі критерію малозначності справи не становить порушення права відповідача на доступ до суду за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких умов і обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 4, 12, 248, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати поважними підстави пропуску військовою частиною НОМЕР_1 строку на касаційне оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання внести зміни в наказ та провести виплату компенсації в сумі 44 955,19 грн.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Н.М. Мартинюк

Судді А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко