Справа № 214/3253/19 (2-а/214/182/19)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 214/3253/19 (2-а/214/182/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2019 (головуючий суддя Ткаченко А.В.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача: поліцейського першої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі молодшого лейтенанта поліції Зульфугарова Раміза Бекіровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача: поліцейського першої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі молодшого лейтенанта поліції Зульфугарова Раміза Бекіровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що 19.04.2019 року о 21-53 год. відповідачем відносно нього була винесена постанова у справі праві про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1082023. Зі спірної постанови вбачається, що 19.04.2019 року о 21-53 год. він керуючи транспортним засобом у темну пору доби в умовах недостатньої видимості з непрацюючими задніми габаритами, чим порушив п. 31.6 б) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що факт скоєння правопорушення підтверджується відеозаписом наданого відповідачем (а.с. 32).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що в автомобілі, яким керував позивач, були відсутні будь-які несправності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАВ № 1082023 від 19.04.2019 року, ОСОБА_1 19.04.2019 року о 21-53 год. в м. Кривий Ріг по вул. Едуарда Фукса, 41 керував транспортним засобом в темну пору доби в умовах недостатньої видимості з непрацюючими задніми габаритами, чим порушив п. 31 6 б) ПДР України ( а.с. 9), у зв`язку з цим позивача було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», норми КУпАП, КАС України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зокрема, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Матеріали справи містять відеозапис, а саме відео-файл « », зафіксованого на бодікамеру АЕ 0038. З вказаного відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу Рута 25, державний номерний знак НОМЕР_1 , інспектор патрульної поліції попрохав водія ввімкнути ближнє світло фар. Після цього інспектором разом з водієм було візуального оглянуто вищезазначений транспортний засіб та встановлено, що не працюють лампи задніх габаритних вогнів (а.с. 32).

Під час фіксування адміністративного правопорушення вчиненого позивачем відеокамера була розміщена у службовому автомобілі працівника національної поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно п. 12.1. Інструкції фіксація правопорушення учасниками дорожнього руху за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, є фіксацією порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів на електронний носій чи світлочутливу плівку, що може забезпечити визначення суті порушення та чітке зображення транспортного засобу, яким було вчинено правопорушення (його марку, колір, номерний знак) та, по можливості, водія, що знаходився за кермом. Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб. Зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує факт керування ним транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_3 по вул. Едуарда Фукса, 41, 19.04.2019 року о 21-53 год.

В силу ч. 1 ст. 77 Кас України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, при цьому згідно ч. 2 ст. 77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції відповідач відповідними доказами довів суду вчинення позивачем правопорушення та правомірність прийняття постанови серії ЕАВ № 1082023 від 19.04.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про встановлення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, оскільки позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме п. 31.6 б) ПДР України.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Матеріали справи містять відеозапис, який підтверджує вчинення позивачем правопорушення. При цьому, вказаний відеозапис є додатком до постанови про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам статті 283 КУПАП, згідно якої передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті повинна містити відомості, зокрема, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис (ч. 3 ст. 283).

Доводи позивача про те, що постанови серії ЕАВ № 1082023 від 19.04.2019 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП - спростовуються.

Так, з вищезазначеної постанови вбачається, що в ній зазначено найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 31.6 б) ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Частиною 2 ст.121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання кого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлантації тягне за собою накладення штрафу в розмірів сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 1, ч.4 ст.73, ч.1 ст. 77 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, на якого покладено обов`язок доводити правомірність прийнятого ним рішення, доведено факт вчинення позивачем правопорушення, та підстави для застосування адміністративного стягнення.

Судом при дослідженні спірної постанови встановлена її відповідність вимогам статей 256, 283-285 КУпАП.

Факт скоєння правопорушення підтверджується відеозаписом наданого відповідачем (а.с. 32).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем п.п 31.6 б) ПДР України та наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для повного його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2019 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 04.09.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко