Справа № 160/2295/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

20 травня 2019 року Справа № 160/2295/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судці Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
представника позивача ОСОБА_1 . В.,
представника відповідача Суріної О.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі №160/2295/19 та призначено справу до розгляду у порядку підготовчого провадження, за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в період з 17 по 24 січня 2019 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області Шаповаловою Світланою Миколаївною, згідно наказу Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області від 11.01.2019 р. № 45-І було проведено позаплановий захід у формі інспекційного відвідування дотримання вимог законодавства про працю з питань повноти, своєчасності нарахування, виплати заробітної плати, лікарняних листів та видачі засобів індивідуального захисту у приватному акціонерному товаристві «СУХА БАЛКА» (далі - ПрАТ «СУХА БАЛКА» або Товариство).
За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи яка використовує найману працю № ДН-68/1511/АВ від 24.01.2019 року, акт був підписаний з запереченнями.
Позивачем зазначено, що управлінням Держпраці порушено порядок притягнення до відповідальності за порушення в сфері законодавства про працю. Щодо суті виявлених порушень, позивачем зазначено що відображені в акті порушення не містять викладу дійсних обставин прави. Крім того відповідачем надано невірну оцінку встановленим під час перевірки обставинам, що призвело до помилкового прийняття спірних постанов про накладення штрафу.
В судове засідання, призначене на 20.05.2019 р., з`явились всі сторони у справі.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення заявленого адміністративного позову заперечував, надав до суду відзив на нього, в якому зазначав, що спірні рішення є правомірними та скасуванню не підлягають, а відповідач при їх прийняті діяв у межах повноважень та у спосіб передбаченому чинним законодавством.
Відповідач зазначає, що керуючись Законом України № 877-У, Порядком № 295, відповідно до наказу Головного управління від 11.01.2019 № 45-1, на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 14.01.2019 № 8, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні ОСОБА_2 в період з 16 січня 2019 року по 29 січня 2019 року проведено інспекційне відвідування позивача ПАТ «СУХА БАЛКА» зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань повноти, своєчасності нарахування, виплати заробітної плати, лікарняних листів та видачі засобів індивідуального захисту у приватному акціонерному товаристві «СУХА БАЛКА».
За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ДН68/1511/АВ від 24 січня 2019 року. Згідно з висновками, викладеними в Акті №ДН68/1511/АВ встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства.
Відтак, відповідач вважає оскаржувані постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами такими, що відповідають нормам чинного законодавства України, та просить суд заявлену позовну заяву залишити без задоволення.
Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що Відповідачем порушено терміни повідомлення про розгляд справи про накладення штрафів і справу розглянуто без участі представника Позивача, тому Постанова від 14.02.2019 про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН-68/1511/АВ/ІП-ФС/118, та Постанову від 14.02.2019 про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН-68/1511/АВ/ІП-ФС/119, підлягають скасуванню.
Судом встановлено, що в період з 17 по 24 січня 2019 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області Шаповаловою С.М., згідно наказу Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області від 11.01.2019 р. № 45-І було проведено позаплановий захід у формі інспекційного відвідування дотримання вимог законодавства про працю з питань повноти, своєчасності нарахування, виплати заробітної плати, лікарняних листів та видачі засобів індивідуального захисту у приватному акціонерному товаристві «СУХА БАЛКА».
За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи яка використовує найману працю № ДН-68/1511/АВ від 24.01.2019 року, акт був підписаний з запереченнями.
Крім того, перевіркою виявлено порушення законодавства, які передбачають фінансову відповідальність у вигляді штрафної санкції по абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, розмір штрафу - 4173, 00 грн.
12.02.2019 року ПрАТ «СУХА БАЛКА», поштою, отримало рішення від 31.01.2019 року щодо розгляду справи про накладення штрафу № ДН-68/1511/АВ/МГ/ІП згідно з яким справу призначено до розгляду на 14.02.2019 року о 9-00 год. за адресою м. Дніпро, вул. Казакова,3.
Не погодившись з даними рішеннями, позивач звернувся до суду.
Дослідивши обставини по справі, суд приходить до наступних висновків.
Правовідносини сторін, пов`язані з визначенням правових та організаційних засад, основних принципів і порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України, закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96; Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509; Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390; Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених відповідним законом.
«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.1 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державним наглядом (контролем) є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» основними принципами державного нагляду (контролю), зокрема, є і: рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав і законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно - правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно - правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/ або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь - якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до ч.10 ст.4 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», серед загальних вимог до здійснення державного нагляду (контролю) відноситься, зокрема і така, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь - яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Відповідно до ст.ст.5 - 7 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначаються планові та позапланові заходи здійснення державного нагляду (контролю), розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.8 наведеного вище закону України, при визначенні повноважень та обов`язків органів державного нагляду (контролю), зазначаються, зокрема, і такі обов`язки, як: повне, об`єктивне та неупереджене здійснення державного нагляду (контролю) у межах повноважень, передбачених законом; дотримання ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримання від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання; дотримання встановлених законом приписів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до п.6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань, має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь - яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці; безперешкодно, без попереднього повідомлення проходити до будь - яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.
Відповідно до пп.6 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, інспекційні відвідування проводяться за інформацією ДФС та її територіальних органів про невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.
Відповідно до п.п.8, 9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.
Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.
Відповідно до пп.1 п.11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.
Відповідно до п.19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Відповідно до п.23 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Відповідно до п. 27 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідно до п. 28 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.
Відповідно до п.29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 встановлено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці, та надано інспектору право проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 визначається механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці».
Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.
Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.
Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до норм ст.115 КЗпП України, Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.
Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.
Відповідно до норм ст.265 КЗпП України встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", «Про альтернативну (невійськову) службу", «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.
Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.
Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.
Відповідно до ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Громадський контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють професійні спілки та їх об`єднання.
Так, 10.10.2018 року на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2018 року у справі 212/1014/18громадянина ОСОБА_3 було поновлено на роботі в ПрАТ «Суха Балка» на посаді електрогазозварника 4 розряду дільниці «База матеріально-технічного забезпечення» (далі-БМТЗ). В зв`язку з тим, що на час поновлення ОСОБА_3 на роботі, посаду електрогазозварника БМТЗ було скорочено (наказ від 16.07.2018 № 2307-ШТ) ОСОБА_3 було встановлено простій (наказ від 22.10.2018 № 3281-ОТ).
З 24.10.18 по 06.11.2018 та з 07.11.2018 по 16.11.2018 ОСОБА_3 був відсутній на роботі за причиною тимчасової непрацездатності. Листки непрацездатності за вищевказаний період були надані ОСОБА_3 для оплати у листопаді 2018 року (протоколи засідання комісії із соціального страхування від 23.11.2018 №№ 282 та 284). Матеріальне забезпечення було нараховано у листопаді 2018 року та виплачено (п`ять днів за рахунок підприємства 07.12.2018).
Однак, в жовтні 2018 року за робочі дні в період з 10.10.2018 по 23.10.2018 заробітна плата ОСОБА_3 не нараховувалась та не виплачувалась. Зазначене, на думку відповідача , порушує вимоги ст. 12 ЗУ «Про оплату праці», частини 1 статті 94 КЗпП та статті "1 ЗУ «Про оплату праці»: «Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу».
Відповідно до наказу від 22.10.2018 № 3281-ОТ електрогазозварнику ОСОБА_3 був встановлений частковий простій з 2 зміни 18.10.2018. Нарахування та виплату заробітної плати за час простою (з 18.10.2018 по 23.10.2018) на момент проведення інспекційного відвідування Товариством не зроблено, чим, за висновками перевірки, порушено ст. 12 ЗУ «Про оплату праці» та частину 1 статті 113 КЗпП: «Час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу)» та п. 4.24 Колективного договору (далі мова оригіналу) «Оплачивать работу при вынужденных простоях, которые произошли не по вине работников, в размере тарифной ставки присвоенного разряда, оклада. Если в период вынужденного простоя, по независящим от работника причинам, он выполняет работу не по специальности, при условии выполнения сменного задания, оплату проводить из расчета средней зароботной платы, но не ниже действующего тарифа, присвоенного рабочему квалификационного разряда (оклада)».
Відтак, оскільки заробітна плата не була виплачена за певний період взагалі (в жовтні 2018 року за робочі дні в період з 10.10.2018 по 23.10.2018), відповідач вважав, що у даному випадку повинно мати місце притягнення позивача до відповідальності за ч.4 абз.2 ст.265 КЗпП.
Відсутність нарахування заробітної плати ОСОБА_3 за період з 10.10.2018 по 23.10.2018 є порушенням також вимог ч. 2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці»: «Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку».
Так, ОСОБА_3 відповідно до наказу № ЕСБ_ОТ08Ю9 від 26.11.2018 була надана щорічна основна відпустка та відпустка за вислугу років з 14.12.2018 по 43.01.2019, але обчислення середньої заробітної плати проведено без використання коефіцієнта коригування, що призвело до заниження середньоденної заробітної плати та суми нарахованої виплати за дні відпустки. Згідно зі Спільною постановою генерального директора та профспілкових комітетів ПрАТ «СУХА БАЛКА» від 27.04.2018 № 7 коефіцієнт підвищення (коригування) застосовується у розмірі 1.01 до фактично нарахованих сум заробітної плати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, з урахуванням фінансових можливостей підприємства.
Відсутність нарахування заробітної плати ОСОБА_3 за період з 10.10.2018 по 23.10.2018, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки без використання коефіцієнта коригування порушує, на думку відповідача, вимоги ч. 4 ст. 97 КЗпПУ «Власник або «уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами» .
Розмір штрафу за Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14 лютого 2019 року № ДН68/1511/АВ/МГ-ФС/119 визначено відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, в якому встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, а саме:
- 10 - коефіцієнт (десятикратний розмір);
- 4173,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2098 року (у місячному розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII;
- 1 - кількість осіб, відносно яких встановлено порушення законодавства про працю (1 особа - ОСОБА_3 ).
Крім того, в ході інспекційного відвідування встановлено, що відповідно до наказу від 06.11.2018 року №3469-Д електрогазозварювальник ОСОБА_3 був тимчасово переміщений на дільницю «Спортивна споруда» з 05.11.2018 строком на 1 місяць.
Згідно поясненням адміністрації позивача йому було надано спецодяг, як тимчасово переведеному (зазначено в поясненні) працівнику, однак документів підтверджуючих даний факт на перевірку не надано.
Згідно з наказом від 27.12.2018 № 4019-Д ОСОБА_3 був тимчасово переміщений на дільницю «Спортивна споруда» з 06.12.2019 строком до 3 місяців, при цьому спеціальний одяг, спеціальне взуття, інші засоби індивідуального захисту та мило ОСОБА_3 видано лише 16.01.2019 (накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 16.01.2019 № 1314 та Додаток від 16.01.2019 № 1315 до Накладної-вимоги ф. М-11 від 16.01.2019 № 1315), чим порушено статті 163 та 165 КЗпП: «На роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці, а також на роботах, пов`язаних із забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, працівникам видаються безоплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту», «на роботах, пов`язаних із забрудненням, видається безоплатно за встановленими нормами мило...».
Розмір штрафу за Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14 лютого 2019 року №ДН68/1511/АВ/ІП-ФС/118 визначено відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, в якому встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати, а саме:
- 4173,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2019 року (у місячному розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII.
Дослідивши наведене, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини першої ст. 12 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються КЗпП України.
Частиною другою статті 12 Закону № 108/95-ВР встановлено, що норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та КЗпП України, є мінімальними державними гарантіями.
Виявлені інспекційним відвідуванням порушення не можна віднести до категорії «Недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці», оскільки по своїй суті вказані порушення відносяться до порушень передбачених абз.З ч.2 ст. 265 КЗпП України, а саме порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі, оскільки ПрАТ «СУХА БАЛКА» не відмовлялося оплачувати час простою ОСОБА_3 , що спростовується змістом наказу №3281-ОТ від 22.10.2018 року, в якому чітко визначений порядок оплати часу простою у розмірі меншому ніж це передбачено законодавством та колективним договором. Крім того, порушення позивачем вимог частини 2 статті 30 ЗУ «Про оплату праці», за якою «Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку», що не є порушенням мінімальних державних гарантій в оплаті праці, в розумінні ст. 12 ЗУ «Про оплату праці».
Порушення обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки без використання коефіцієнта коригування, також не є недотриманням мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оскільки оплата відпустки була здійснена, але при розрахунку середнього заробітку була допущена технічна помилка, виходячи з нестандартності ситуації оплати відпустки поновленому працівнику, а сама недоплата склала 14 грн. 29 коп. після утримання податків.
Щодо видачі спецодягу та миючих засобів.
Відповідно до приписів ст. 163 КЗпП України на роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах, пов`язаних із забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, працівникам видаються безплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний організувати комплектування та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативних актів про охорону праці.
Відповідно до ст. 165 КЗпП України на роботах, зв`язаних з забрудненням, видається безплатно за встановленими нормами мило. На роботах, де можливий вплив на шкіру шкідливо діючих речовин, видаються безплатно за встановленими нормами змиваючі та знешкоджуючі засоби.
Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність акту видачі спецодягу та мила сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи. Щодо періоду видачі, то вказаними нормами не передбачено жодного часового відрізку чи якого-конкретного терміну в який роботодавець повинен виконати даний обов`язок, а отже за умови фактичного отримання ОСОБА_4 мила та спецоядг вважати доведеним факт порушення позивачем вимог ст.ст. 163 та 165 КЗпП України суд вважає неможливим.
За наведених обставин суд вважає необґрунтованим притягнення позивача до відповідальності та винесення оскаржуваних постанов про накладення штрафів.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Здійснивши системний аналіз зазначених вище норм чинного законодавства України, та оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідачем, на якого приписами ст.77 КАС України, покладено тягар доведення обґрунтованості власного рішення в разі судового його оскарження, не надано доказів законного характеру спірних постанов. Доводи, викладені в запереченні на адміністративний позов, спростовані судом та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов ПрАТ "СУХА БАЛКА" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до платіжних доручення №5290Н5ЕКZХ від 21.02.2019 р. та №5290Н5ЕКZV від 21.02.2019 року за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, складену уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №№ДН-68/1511/АВ/ІП-ФС/118 від 14.02.2019 р. у розмірі 4173,00 грн.
Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СУХА БАЛКА" з оплати судового збору у розмірі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн., 00 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 травня 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова