Справа № 607/7542/19
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2019 Справа №607/7542/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №629779 від 10.02.2019 року, якою позивача визнано винним за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що інспектором роти 1 батальйону УПП у Тернопільській області ОСОБА_2 Михайловича притягнено до адміністративної відповідальності, оскільки останній 10.02.2019 року о 23.00 годині в м. Тернополі на перехресті проспекту С.Бандери та вул. Шопена, керуючи автомобілем Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 ПДР України «напрямок руху по смугах» зі смуги, що дозволяє поворот ліворуч, здійснив рух прямо та не пред`явив працівнику поліції посвідчення водія відповідної категорії.

В судовому засіданні представник позивача заперечував вчинення правопорушення своїм довірителем. Зазначив, що відсутні докази керування ОСОБА_1 означеним в спірній постанові автомобілем 10.02.2019 року о 23.00 годині в м. Тернополі на перехресті проспекту С.Бандери та вул. Шопена, номерний знак автомобіля на відеоносієві не ідентифікується, невідомо якими технічними засобами велася відеозйомка події, й загалом коли працівники поліції підійшли до автомобіля, транспортний засіб перебував у статичному сані на стоянці, а сам ОСОБА_3 перебував поряд.

В останнє судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду.

Представник відповідача УПП у Тернопільській області ДПП в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечила, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1. ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

В останнє судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду

Заслухавши пояснення та дослідивши докази, Судом встановлені наступні обставини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №629779 від 10.02.2019 року, ОСОБА_1 10.02.2019 року о 23.00 годині в м. Тернополі на перехресті проспекту С.Бандери та вул. Шопена, керуючи автомобілем Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 ПДР України «напрямок руху по смугах» зі смуги, що дозволяє поворот ліворуч, здійснив рух прямо та не пред`явив працівнику поліції посвідчення водія відповідної категорії.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як встановлено Судом, причиною накладання інспектором поліції на позивача адмінстягнення було те, що останній керуючи автомобілем Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 ПДР України «напрямок руху по смугах» зі смуги, що дозволяє поворот ліворуч, здійснив рух прямо та не пред`явив працівнику поліції посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (даті - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.8.4 (ґ) Правил інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Так, дорожній знак 5.16 («Напрямки руху по смугах») показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Знак застосовується для позначення кількості смуг і дозволених напрямків руху в кожній з них з метою забезпечення ефективного використання транспортними засобами, котрі рухаються в різних напрямках, смуг проїзної частини, виділених відповідними лініями дорожньої розмітки.

Пунктом 2.3 б) Правил дорожнього руху України на водія покладений обов`язок бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а також ж відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі.

Для української правової системи такий термін, як стандарт доказування є новим, а тому ще малодослідженим. Він є характерним для тих країн де найбільш виражена змагальна модель процесу. В американському та англійському праві під терміном стандарт доказування розуміють критерій, відповідно до якого суддя виносить рішення по справі. Стандарт доказування не ставить мету встановити істину, а лише є показником того, чи змогли сторони успішно виконати покладений на них тягар доказування.

Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Summum jus, summa injuria «занадто точне виконання норм права породжує найвищу несправедливість».

Оглядом в судовому засіданні матеріалів відео фіксації правопорушення відеореєстраора з автомобіля патрульної поліції та нагрудної камери інспектора поліції (№ камери 00100), встановлено, що дійсно, ОСОБА_1 10.02.2019 року о 23.00 годині в м. Тернополі на перехресті проспекту С.Бандери та вул. Шопена, керуючи автомобілем Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 ПДР України «напрямок руху по смугах» зі смуги, що дозволяє поворот ліворуч, здійснив рух прямо та не пред`явив працівнику поліції посвідчення водія відповідної категорії.

При цьому суд критично оцінює доводи сторони позивача, оскільки матеріали відеозйомки з реєстратора патрульного автомобіля дозволяють ідентифікувати керований позивачем автомобіль, котрий в означеному у спірній постанові місці, єдиний рухався у проміжку між двома автомобілями таксі, був переслідуваним працівниками поліції на службовому авто, перебував в полі дії реєстратора патрульного автомобіля про проспекту С.Бандери, далі по вул. Хмельницького в м. Тернополі, і був заблокований службовим авто патрульної поліції на стоянці привокзального майдану по вул. Б.Хмельницького в м. Тернополі. При цьому з нагрудної камери інспектора поліції (№ камери 00100) можливо достатньо ідентифікувати особу позивача, котрий перебував за кермом автомобіля Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 в момент зупинки авто і наступного блокування автомобілем патрульної поліції.

Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, тому жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки, крім того він жодним чином їх і не заперечував.

Інспектором патрульної поліції встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано, постанова винесена згідно ст.258 КУпАП.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду».

Так постановою Верховного суду у справі № 536/583/17 вказано «Згідно із частиною 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Таким чином, складена інспектором поліції постанова є належним і допустимим доказом правомірності рішення, дій відповідача по справі, судом не встановлено порушень під час її складання, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Аналізуючи вищенаведені факти, суд вважає доведеною провину позивача у вчиненні правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові. А тому, приймаючи до уваги те, що дотримання вимог правил дорожнього руху є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху, з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху та уникнення дорожньо-транспортних пригод, суд приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

За вказаних обставин, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №629779 від 10.02.2019 року, відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні, виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС, суд,

В И Р І Ш И В :

Залишити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №629779 від 10.02.2019 року, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення без задоволення.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк