Справа № 640/10565/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 вересня 2019 року м. Київ № 640/10565/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши матеріали справи

за позовомОСОБА_1
доДержавного бюро розслідувань, Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича
про визнання протиправними дій, скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Директора Державного бюро розслідувань Труби Р.М. з прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 та винесення наказу № 146-ос від 28.05.2019 про звільнення ОСОБА_1 та про визнання протиправним та скасування наказу № 146-ос від 28.05.2019 про звільнення ОСОБА_1 , поновлення на посаді та стягнення з бюджетних асигнувань Державного бюро розслідувань заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 26.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Від Директора Державного бюро розслідувань Труби Р.М. надійшов відзив на позов. Одночасно відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини дев"ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Згідно із частиною першою статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд вирішує питання щодо провадження за яким буде розглядатися справа при відкритті провадження у справі.

Частиною другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При цьому, суд наділений правом на власний розсуд визначати позовне провадження, в порядку якого буде розглядатись справа з урахуванням положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, предметом розгляду даної справи є правомірність рішення щодо звільнення позивача.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеп v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява №64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Керуючись положеннями ст.ст. 171, 257, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Директора Державного бюро розслідувань Труби Р.М. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Бояринцева