Справа № 420/5247/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5247/19
У Х В А Л А
10 вересня 2019 року м. Одеса
Разом з позовом надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору.
На обґрунтування клопотання позивач зазначила, що у зв`язку з важким матеріальним становищем та маленькою пенсію, а також наявністю заборгованості до внескам, не має можливості сплатити судовий збір за подання цієї позовної заяви.
Так, позивач зазначила, що сукупний розмір пенсії з жовтня 2017 року -1371 грн., з серпня 2019 року-1435 грн., з грудня - 1497 грн., з липня 2019 року 1564 грн., який менше прожиткового мінімуму, що не вистачає на забезпечення себе недохідними продуктами харчування, медичним обслуговуванням та іншим речами, необхідними для нормального проживання.
Розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судових витрат, суд дійшов висновку щодо задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судових витрат, з таких підстав.
Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Відповідно до частини 2 зазначеної статті, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати суду докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Позивачем заявлені три позовні вимоги немайнового характеру, а саме: визнання постанов від 02.03.2013 року ВП №40011448; від 31.05.2016 року ВП №51259786; від 29.09.2016 року ВП №51259786 протиправними та їх скасування.
Згідно з ч.3 ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Враховуючи вищевикладене, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 2 305, 20 грн.
З огляду на вищевикладені обставини, зокрема на те, що позивач є непрацюючим пенсіонером, знаходиться у важкому матеріальному стані та розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, а також враховуючи, що предметом спору є три постанови державного виконавця, винесених в межах виконавчого провадження щодо примусового стягнення з позивача, суд вважає за можливе звільнити від сплати судового збору за звернення до суду за захистом своїх прав у справі № 420/5247/19.
Надана правова оцінка ґрунтується на загальних принципах Європейського суду з прав людини, сформованих з цього питання, а саме: право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. theUnited Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, серія А, N 18, с. 18, параграф 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29 липня 1998 року, 1998-V, с. 1867, параграф 37) (Мельник проти України, рішення від 28 березня 2006 року, п. 22).
З урахуванням вищевикладеного,керуючись ст.ст.2, 133,243, 294 КАС України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, -
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 ( ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про звільнення від сплати судового збору, - задовольнити.
2. Звільнити ОСОБА_1 ( ІН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від сплати судового збору за звернення до суду у справі №420/5247/19.
Копію ухвали направити позивачу.
Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. ст.295,297 КАС України, з урахування п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Cуддя Л.Р. Юхтенко