Справа № 200/3801/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року справа №200/3801/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року (повний текст складено 28 травня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/3801/19-а (суддя І інстанції - Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що листом від 29.11.2017 року відповідачем повідомлено позивача про відмову у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи, оскільки вона перемістилася з м. Українська Донецької області, а цей населений пункт не відноситься до населених пунктів, де проводиться антитерористична операція та органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В зв`язку з відмовою відповідача у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи позивач ОСОБА_1 звернулася за захистом своїх інтересів до Краматорського міського суду Донецької області. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.06.2018 року (справа № 234/436/18, провадження № 2-а/234/131/18), зокрема: визнано неправомірними дії УПСЗН Краматорської міськради щодо відмови у взятті на облік ОСОБА_1 як особу, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України; зобов`язано УПСЗН Краматорської міськради з 29.11.2017 року взяти на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як особу, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року у справі № 234/436/18 апеляційну скаргу УПСЗН Краматорської міськради залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. На виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04.06.2018 року у справі № 234/436/18 відповідачем взято на облік як внутрішньо переміщених осіб позивача та її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Незважаючи на те, що рішенням суду ОСОБА_1 та її діти визнані внутрішньо переміщеними особами і відповідачем видані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради відмовило їй у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Позивач вважає протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови в призначенні та виплаті їй та її дітям: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 09.10.2018 року, викладеної в повідомленні без номера від 03.12.2018 року. Крім того, позивач просить зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну грошову допомогу ОСОБА_1 та її дітям: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 09.10.2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 200/3801/19-а позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті їй та її дітям: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з 9 жовтня 2018, викладеної в рішенні "Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання" від 19.11.2018 року, а також скасувати вказане рішення. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну грошову допомогу ОСОБА_1 та її дітям: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 09.10.2018 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. УПСЗН Краматорської міської ради було відмовлено позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання на підставі того, що м. Українськ Донецької області відсутній в списку, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що позивачу відмовлено відповідно до п. 7 Порядку № 505 у звязку з непрацевлаштуванням.

Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляцінйу скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного висновку. Судом першої інстанцій встановлено, що Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане відображено у копіях паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.9-12).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.06.2018 року (справа № 234/436/18, провадження № 2-а/234/131/18), залишеного без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року, зокрема: визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у взятті на облік ОСОБА_1 як особу, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради з 29.11.2017 року взяти на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як особу, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції (а.с.24-27).

На виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04.06.2018 року у справі № 234/436/18 відповідачем взято на облік як внутрішньо переміщених осіб позивача та її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та видано відповідні довідки (а.с.13-15).

09.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.37).

Рішенням відповідача від 19.11.2018 року відмовлено у призначення такої допомоги на підставі того, що м. Українськ Донецької області відсутній в списку, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (а.с.38).

Про вказане рішення повідомлено позивача. Також у вказаному повідомленні відповідач посилається на п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (а.с.7).

Вважаючи вказані дії щодо відмови відповідача у наданні допомоги переміщеним особам на проживання протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб" (далі - Закон №1706), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1706, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач та її діти мають відповідні довідки, що підтверджують статус внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).

Відповідно до п. 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

За приписами п.3 Порядку № 505, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Суд зазначає, що п.6 Порядку № 505 передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Грошова допомога не призначається на члена сім`ї: який перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, психоневрологічному інтернаті, будинку-інтернаті для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, спеціальному будинку-інтернаті системи соціального захисту населення; який перебуває на повному державному утриманні в школі-інтернаті, закладі спеціалізованої освіти військового (військово-спортивного) профілю; який відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Вказаний перелік є вичерпним та не містить такої підстави, як те, що місто, з якого переїхав заявник відсутнє в списку, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Крім того, суд не приймає посилання відповідача на розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII) визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 статті 11 Закону № 1669-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

На виконання вимог Закону, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено і м. Українськ Донецької області.

На час реєстрації позивача УПСЗН Кілійської районної державної адміністрації, 04.11.2014 року, як особи яка переміщується з тимчасово окупованої території, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р діяло та було чинним.

Дію цього розпорядження було зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р.

Враховуючи відсутність м. Українська Донецької області в затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідач відмовив позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги.

З висновком Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради погодитись не можна, оскільки м. Українськ Донецької області з 30.10.2014 року по 05.11.2014 року, тобто, в період переміщення позивачки до м. Кілія Одеської області, входив в Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. При цьому відсутність з 05.11.2014 року на рівні підзаконного нормативного акту механізму реалізації прав та свобод громадян, закріплених у законі, не може бути підставою для відмови у їх захисті (вказана позиція висловлена в постанові ВАС від 13.08.2015 № 233/6408/14-а).

Суд зазначає, що вищевикладене встановлено рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.06.2018 року (справа № 234/436/18, провадження № 2-а/234/131/18), а тому не підлягає доказуванню при розгляді даної справи на підставі ч.4 ст.78 КАС України.

Крім того, суд звертає увагу, що у повідомленні про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, зазначено, що ОСОБА_1 не має право на таку допомогу відповідно до п. 7 Постанови № 505, а саме якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (за виключеннями, до яких позивач не відноситься), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період. Вказане суперечить встановленим обставинам справи.

Пунктом 7 Порядку № 505 зазначено, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідачем не врахована та обставина, що позивач доглядає за дитиною до досягнення ними трирічного віку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що Управлінням соціального захисту населення Краматорської міської ради протиправно відмовлено позивачу ОСОБА_1 та її дітям у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, з огляду на таке.

Так, відповідачем на адресу суду представлено рішення "Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання" від 19.11.2018 року, яким відмовлено у наданні адресної допомоги позивачу та її дітям.

З метою повного захисту порушеного права позивача, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне скасувати зазначене рішення "Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання" ОСОБА_1 та її дітям від 19.11.2018 року.

Зазначений спосіб судового захисту узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України, а саме, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв не у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та прийняв протиправне рішення, яке підлягає скасуванню.

Водночас, для належного та всебічного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну грошову допомогу ОСОБА_1 та її дітям: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 09.10.2018 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 200/3801/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 200/3801/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко