Справа № 400/3230/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3230/18

Категорія: 111030000 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А.О.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 05.04.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДФС у Миколаївській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03 серпня 2018 року №Ф411-25.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що Кабінетом Міністрів України, в порядку встановленому законом, не утворювався такий орган, як Державна фіскальна служба України (надалі ДФС України), відповідно, прийняття її територіальними органами будь-яких рішень, є незаконним. Крім того, ГУ ДФС у Миколаївській області повинна мати печатку з зображенням Державного Герба України, натомість спірна вимога скріплена печаткою, яка не містить такого зображення.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що ОСОБА_1 є платником єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, але систематично такий внесок не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 14 674,48 грн. і саме на цю суму позивачу виставлена спірна вимога. Крім того, відповідач зазначив, що питання правомірності нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску неодноразово досліджувалось судом, і доводам, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі і в даній адміністративній справі, судом вже надавалась оцінка.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Миколаївській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03 серпня 2018 року №Ф 411-25, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- У ГУ ДФС у Миколаївській області не було законних підстав на прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, оскільки ОСОБА_1 не є платником єдиного внеску і не перебуває на обліку в Южноукраїнській ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області;

- Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на який посилається суд першої інстанції в своєму рішенні є підробленим, не є чинним та не підлягає обов`язковому виконанню;

- вимога №Ф411-25 від 03 серпня 2018 року є підробленою і незаконною оскільки не оформлена відповідно до приписів чинного законодавства України і не має необхідних для набрання нею чинності і юридичної сили реквізитів, а отже підлягає скасуванню як незаконна.

Відзиву ГУ ДФС у Миколаївській області на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 з жовтня 1998 року перебуває на обліку в Южноукраїнській ОДПІ і з квітня 2002 року є платником єдиного внеску. З 10 лютого 2012 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування.

03 серпня 2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області прийняла вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф411-25, якою позивачу нарахований єдиний внесок в розмірі 14 674,48 грн.

Не погодившись із вимогою, позивач оскаржив її в адміністративному порядку до ДФС України, яка своїм рішенням від 24 вересня 2018 року відмовила у задоволенні скарги.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як територіальний орган ДФС України, наділений повноваженнями на прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, а позивач має статус платника єдиного внеску та зобов`язаний своєчасно сплачувати такий внесок.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, п.2 ч.1 ст. 1, п.4 ч.1 ст. 4, п.1 ч.1 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Довід ФОП ОСОБА_1 про те, що він не є платником єдиного внеску спростовується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що позивача взято на облік як платника єдиного внеску 04 квітня 2002 року.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", внесено зміни до податкового законодавства, зокрема в ст.ст. 191, 193, 41 ПК України, якими закріплено за районними податковими інспекціями виключно сервісні функції. Функції контрольно-перевірочної роботи, погашення податкового боргу, розгляду справ про адміністративні правопорушення тощо покладено на органи Державної фіскальної служби обласного рівня.

Таким чином, ГУ ДФС у Миколаївській області наділено повноваженнями на прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

Доводи апелянта про те, що Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є підробленим, не є чинним та не підлягає обов`язковому виконанню, судова колегія не приймає до уваги, оскільки правомірність прийняття цього Закону не є предметом розгляду даної справи.

Стосовно доводів апелянта про те, що оскаржувана вимога є підробленою, судова колегія зазначає наступне.

Згідно Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі Інструкція №449)

Згідно з п.3 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року №449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, (далі Інструкція №449) фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абз.абз.3, 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пп.1 та 2 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у пп.3 та 4 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) визначена у додатку №6 Інструкції №449.

Вивчивши вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03 серпня 2018 року №Ф411-25, судова колегія зазначає, що остання відповідає всім вимогам, встановленим Інструкцією №449.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права.

Таким чином, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.