Справа № 754/6448/19
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/318/19
Справа №754/6448/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

представника позивача Мішутушкіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Вигівського Ярослава Васильовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.04.2019 року на місці зупинки інспектором роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Вигівським Я.В. винесено постанову серії ДП18 №021526 про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до змісту постанови 18.04.2019 року на автодорозі Р-18 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz CL63AMG д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 79 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 29 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач не погоджується із зазначеною постановою та вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. 18.04.2019 року позивач, прямуючи на своєму автомобілі по автомобільному шляху з м. Житомира до м. Києва. був зупинений інспектором роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Вигівським Я.В., який пояснив, що причиною зупинки є порушення ОСОБА_1 п. 12.4 ПДР України. Ознайомившись з наданим відеозаписом, позивач зазначив, що його автомобіль рухався із дозволеною у населеному пункті швидкістю, а на відеозаписі, що надав відповідач, немає чітких даних, які б свідчили, що швидкість руху, якщо і була перевищена, то саме автомобілем ОСОБА_1 . Крім того, інспектор відмовився заслухати пояснення свідка, який знаходився в автомобілі позивача, та відмовив у задоволенні клопотання про виклик адвоката через малозначність адміністративної справи. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, до постанови не долучено відеозапис вимірювання швидкості транспортних засобів, відеозапис з нагрудної камери, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 №021526 від 18.04.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 грн.

Відповідно до вимог ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Вигівського Я.В., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.06.2018 року до суду надійшов Відзив відповідача на позов. Відповідно до заперечень, викладених у ньому, відповідач зазначає, що відповідно до постанови інспектора роти №1 батальйону УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Вигівського Я.В. під час несення служби на автодорозі 18 18.04.2019 року відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000771) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме того, що водій транспортного засобу Mercedes-Benz CL63AMG з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п 2.1 ДПР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених ст. 268 КУпАП. Позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та об`єктивне рішення інспектора, як посадової особи, що приймає рішення у справі. Поліцейський Вигівський Я.В. виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав на правопорушника штраф у розмірі 255, 00 грн. відповідно до санкції статті. На підтвердження вчинення позивачем правопорушення є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000771), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу Позивача. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості. Встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. На підставі вище викладеного відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

01.08.2019 року від представника позивача до суду надійшла Відповідь на відзив, в якій він зазначено, що Відзив на позов відповідача подано з грубим порушенням приписів КАС України, а саме відповідачем не було надіслано позивачу копію відзиву та доданих до нього доказів на підтвердження його правової позиції.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у представника відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.04.2019 року на місці зупинки інспектором роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Вигівським Я.В. винесено постанову серії ДП18 №021526 про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У постанові зазначено про те, що 18.04.2019 року о 13 год. 19 хв. на автодорозі Р-18, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz CL63AMG д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год., а саме в населеному пункті рухався зі швидкістю 79 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтею 283 КпАП України встановлено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно пункту 5 Розділу IV Розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі

Відповідно до пункту 6 IV Розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При винесенні постанови інспектором патрульної служби повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, інспектором зазначено, що швидкість вимірювалась приладом Трукам, проте відповідно до п. 8 постанови відсутні будь-які матеріали, що підтверджували б вину позивача.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 пояснив, що 18.04.2019 року він знаходився в автомобілі позивача, під час руху автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції, які стверджували про порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме перевищення швидкості руху. Але свідок зазначив, що позивач перед населеним пунктом побачив дорожній знак щодо обмеження швидкості руху, у зв`язку з чим швидкість зменшив і населений пункт проїхав з дозволеною швидкістю руху. Також свідок зазначив, що при розгляді справи поліцейським не було надано жодних доказів на підтвердження вини позивача, а також не було допитано його, як свідка події.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Частинами 1, 2 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд вважає, що інспектор поліції при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановив всіх об`єктивних обставин справи, не перевірив твердження позивача, не переконався у тому, що його твердження є безпідставними, не долучив до постанови будь-яких належних доказів на підтвердження вини позивача.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а постанова інспектора, дії якого щодо її винесення є незаконними, - скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КпАП України, то витрати у справі суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Вигівського Ярослава Васильовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Вигівського Ярослава Васильовича від 18.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255, 00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Інспектор роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Вигівський Ярослав Васильович, адреса: АДРЕСА_2.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3.

Повний текст рішення був виготовлений 04 вересня 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська