Справа № 826/11030/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2019 року № 826/11030/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві
представники сторін:позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; відповідача - Кокиза Н. В. ,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2015 № про визначення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 22 578,10 грн. та штрафних санкцій в розмірі 5 644,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що дохід позивача від продажу простих іменних акцій ПАТ «Реклама» в 2012 році становив 57 424,13 грн.; натомість цей дохід був зменшений сумою витрат на придбання інвестиційного активу в розмірі 138 300,00 грн.; таким чином відповідно до п. 170.2.2. п. 170.2. ст. 170 ПК України у позивача не виникло інвестиційного прибутку в 2012 році; відповідно до ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю» учасник товариства має право відчужити свою частку у статутному капіталі товариства оплатно чи безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам; ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Пащенку К.С.

24.07.2018 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/11030/18 та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 29.08.2018.

20.08.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування своїх вимог відповідач зазначає, що документальною позаплановою перевіркою було встановлено порушення позивачем ст.ст. 170, 176 ПК України; позивачем не підтверджено фінансовими документами витрати на придбання у 2012 році цінних паперів на суму 138 300,00 грн. та придбання в 2013 році частки у статутному капіталі ТОВ на суму 78 000,00 грн., що є порушенням ст. 1087 ЦК України та п. 1.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004; таким чином загальна сума доходу позивача, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, складає 57 424,13 грн. за 2012 рік та 78 000,00 грн. за 2013 рік.

27.09.2018 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування у Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації копій документів, на підставі яких було здійснено зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про набуття ОСОБА_1 частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІК ТОРГ» на суму 78 000,00 грн.

В судовому засіданні 27.09.2018 суд, заслухавши пояснення представників сторін, ухвалив задовольнити заявлене представником позивача клопотання про витребування доказів та оголосив перерву до 30.10.2018.

Ухвалою від 27.09.2018 суд витребував у Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації копії документів, на підставі яких було здійснено зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про набуття ОСОБА_1 частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІК ТОРГ» на суму 78 000,00 грн.

09.10.2018 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік позивачем додавались копії договорів купівлі-продажу цінних паперів; на придбання акцій ПАТ «Реклама» позивачем витрачено 138 300,00 грн; сума доходу позивача, отримана від продажу акцій ПАТ «Реклама», становить 57 424,13 грн.; таким чином позивач не отримав прибутку, який підлягав би оподаткуванню.

16.10.2018 до суду від Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації надійшли копії документів, на підставі яких було здійснено зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про набуття ОСОБА_1 частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІК ТОРГ».

В судовому засіданні 30.10.2018 суд, заслухавши пояснення представників в сторін, оголосив перерву до 27.11.2018 для надання представникам можливості ознайомлення із документами, що надійшли від Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.

05.11.2018 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування від Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації копій документів, на підставі яких було здійснено зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про продаж ОСОБА_1 частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІК ТОРГ».

В судовому засіданні 27.11.2018 суд, заслухав пояснення представників сторін. Представник позивача підтримав заявлене клопотання про витребування від Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації копій документів, на підставі яких було здійснено зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про продаж ОСОБА_1 частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІК ТОРГ».

Суд ухвалив задовольнити клопотання представника позивача та відклав розгляд справи до 29.01.2019.

Ухвалою від 27.11.2018 суд витребував у Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації копії документів, на підставі яких було здійснено зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про продаж ОСОБА_1 частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІК ТОРГ».

26.12.2018 до суду Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації надійшли копії документів, на підставі яких було здійснено зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про продаж ОСОБА_1 частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІК ТОРГ».

21.01.2019 до суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначає, що в 2012 році ним було придбано частки в статутному капіталі ТОВ «РКФ «Акціонер» за 78 000,00 грн., а в 2013 році такі частки відчужено за 78 000,00 грн.; таким чином база для оподаткування податком на доходи фізичних осіб у вигляді інвестиційного прибутку відсутня.

В судовому засіданні 11.02.2019 суд заслухав пояснення представників сторін та перейшов до розгляду справи по суті. Дослідивши докази по справі, суд поставив на обговорення питання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представники сторін не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд ухвалив адміністративну справу, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, розглядати в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Ухвалою від 06.09.2019 задоволено клопотання "Про поновлення строку на оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.01.2015 № ", викладене у п. 2 прохальної частини позову б/н від 12.07.2018, ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено документальну невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Перевіркою встановлено порушення фізичною особою ОСОБА_1 вимог п.п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170, п.п. «а», «б», «в» п. 176.1 ст. 176 ПК України, ст. 1087 ЦК України, п. 1.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004, що полягає у не підтвердженні фізичною особою ОСОБА_1 фінансовими документами витрат на придбання цінних паперів у 2012 році на суму 138 300,00 грн. та частки в статутному капіталі ТОВ у 2013 році на суму 78 000,00 грн., а також в неперерахувані до державного бюджету України податку з доходів фізичних осіб з суми фінансового результату з продажу цінних паперів у 2012 році на суму 57 424,13 грн. та продажу корпоративних прав в 2013 році на суму 78 000,00 грн.

За результатами перевірки складено Акт № 21/26-50-17-01/ від 08.12.2014.

На підставі вказаного Акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.01.2015 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 22 578,10 грн. та штрафних санкцій в розмірі 5 644,53 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів, а саме: оподаткування інвестиційного прибутку, встановлено п. 170.2 ст. 170 ПК України.

Відповідно до п.п. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Підпунктом 170.2.2. п. 170.2 ст. 170 ПК України встановлено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Згідно із п.п. 170.2.4 п. 170.2 ст. 170 ПК України у разі якщо протягом 30 календарних днів до дня продажу пакета цінних паперів (корпоративних прав) чи деривативів, а також протягом наступних 30 календарних днів з дня такого продажу платник податку придбаває пакет ідентичних цінних паперів (корпоративних прав) чи деривативів, то:

а) інвестиційний збиток, що виник внаслідок такого продажу, не враховується під час визначення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами;

б) вартість придбаного пакета для цілей оподаткування визначається за ціною його придбання, але не нижче ніж ціна проданого пакета.

Як встановлено п.п. 170.2.5. п. 170.2 ст. 170 ПК України, якщо платник податку протягом звітного (податкового) року продає інвестиційний актив за договором, який обумовлює право на його зворотний викуп у наступному році, чи придбаває опціон на такий викуп, інвестиційний збиток, який виникає внаслідок такого продажу, не враховується під час визначення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Якщо платник податку, який продає інвестиційний актив протягом звітного (податкового) року, внаслідок чого виникає інвестиційний збиток, придбає такий інвестиційний актив або ідентичний йому пакет у наступному звітному (податковому) році, то для цілей оподаткування вартість такого придбаного пакета визначається на рівні ціни проданого пакета, відповідно збільшеної або зменшеної на різницю між цінами придбання таких двох пакетів.

Якщо платник податку продає пакет цінних паперів (корпоративні права) чи деривативів пов`язаним з ним особам, інвестиційний збиток, що виникає внаслідок такого продажу, не враховується під час визначення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Якщо платник податку дарує інвестиційний актив або передає його у спадщину, інвестиційний збиток, що виникає внаслідок такого дарування або передачі у спадщину, не враховується під час визначення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Відповідно до п.п. 170.2.6. п. 170.2 ст. 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Фінансовий результат за операціями з цінними паперами чи деривативами визначається платником податку. При цьому платник податку визначає фінансовий результат за операціями з цінними паперами чи деривативами, що перебувають в обігу на фондовій біржі, окремо від фінансового результату за операціями з цінними паперами чи деривативами, що не перебувають в обігу на фондовій біржі.

Для цілей цього пункту цінні папери чи деривативи визнаються такими, що перебувають в обігу на фондовій біржі, за дотримання умов, визначених підпунктом 153.8.2 пункту 153.8 статті 153 цього Кодексу.

Для цілей цього пункту під національним законодавством розуміється законодавство тієї держави, на території якої здійснюється обіг цінних паперів чи деривативів (укладення цивільно-правових угод, що тягне за собою перехід права власності на цінні папери чи деривативи).

Дія підпунктів 170.2.4 та 170.2.5 не поширюється на придбання або продаж цінних паперів та деривативів, що здійснюються на фондовій біржі, а також у разі:

- придбання або продажу пакета акцій розміром понад 25 відсотків статутного капіталу емітента;

- викупу акцій емітентом, у тому числі на вимогу власника акцій;

- придбання емісійних цінних паперів у процесі їх приватного розміщення;

- придбання або продажу цінних паперів, які відповідно до вимог законодавства не можуть перебувати в обігу на фондовій біржі.

Якщо протягом звітного періоду платником податку понесені (нараховані) витрати, пов`язані з придбанням цінних паперів та деривативів, що мають ознаки фіктивності, встановлені Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, такі витрати не враховуються при визначенні фінансового результату за операціями з цінними паперами або деривативами.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2011 між ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «Країна-Брок» було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № Д1075/07/11, згідно із п.п. 1.1., 2.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити іменні цінні папери, а саме: прості іменні акції АТ «Реклама» в кількості 5 407 шт., загальною вартістю 135 175,00 грн.; покупець зобов`язаний сплатити 100 відсотків суми договору протягом 90 банківських днів з моменту підписання цього договору.

18.10.2011 між ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ «Гранд-Цінні папери» укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № Б39/11, згідно із п.п. 1.1., 1.2., 2.2. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити іменні цінні папери, а саме: прості іменні акції АТ «Реклама» в кількості 105 шт., загальною вартістю 3 125,00 грн.; покупець сплачує продавцю повну вартість пакета належних до продажу цінних паперів згідно із п. 1.2. цього договору протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору.

Таким чином, в 2011 році позивач придбав прості іменні акції АТ «Реклама» в загальній кількості 5 512 шт., загальною вартістю 138 300 грн., взявши на себе зобов`язання оплатити вказані акції протягом 90 та 10 банківських днів з моменту укладання відповідних договорів.

17.05.2012 між позивачем (довіритель) та ТОВ «Шукач» (повірений) був укладений договір доручення № БД 147/12 на обслуговування на ринку цінних паперів, відповідно до п. 1.1., 1.2. якого довіритель доручає, а повірений зобов`язується вчинити від імені довірителя певні юридичні дії, а саме: представляти інтереси довірителя у здійсненні посередницьких операцій по продажу цінних паперів від імені довірителя; предметом доручення є прості іменні акції ПАТ «Реклама» в кількості 5 281 шт., загальною вартістю 54 922,40 грн.

17.05.2012 між позивачем в особі та ТОВ «Шукач» (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ 148/12, згідно із п.п. 1.1., 2.2. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити іменні цінні папери, а саме: прості іменні акції ПАТ «Реклама» в кількості 5 281 штука, загальною вартістю 54 922,40 грн.; покупець сплачує продавцю повну вартість пакета належних до продажу цінних паперів протягом 10 банківських днів з моменту підписання цього договору; сплата вартості цінних паперів може здійснюватися траншами на власний розсуд покупця; за цим договором розрахунки можуть здійснюватися за допомогою інших платіжних інструментів, що не суперечать чинному законодавству, в т.ч. векселів, про що продавець та покупець укладаються відповідний додатковий договір до цього договору.

07.05.2012 між позивачем (продавець) та ТОВ «Хорс Інвест» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № ДД 47-12, згідно із п.п. 1.1., 2.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити іменні цінні папери, а саме: прості іменні акції ПАТ «Реклама» в кількості 231 штука, загальною вартістю 2 501,73 грн.; покупець зобов`язаний сплатити на банківський рахунок продавця загальну суму договору до 14.05.2012; за згодою сторін можлива інша форма розрахунків.

Отже в 2012 році позивач продав прості іменні акції АТ «Реклама» в загальній кількості 5 512 шт., на загальну суму 57 424,13 грн.

Частиною 1 ст. 1087 ЦК України встановлено, що розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

Відповідно до п.п. «а», «б», «в» п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Отже з наведеного вбачається, що зберігати документи, які підтверджують витрати при розрахунку інвестиційного прибутку, а також подавати такі документи на вимогу податкового органу є обов`язком платника податків.

Пунктом 1.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, визначено, що готівкові розрахунки - це платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

При цьому необхідно враховувати, що до касових документів, за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку, належать, зокрема касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, інші прибуткові та видаткові касові документи.

Відповідно до п. 1.4 глави І Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

При цьому згідно з п. 1.35 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - це документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (платіжне доручення, розрахунковий чек тощо).

Отже з наведеного слідує, що документами, що підтверджують фактично понесені витрати на попереднє придбання цінних паперів фізичною особою - платником податку, є договори купівлі-продажу цінних паперів, виписки зберігачів під кожне замовлення, завірені печатками зберігачів, акти приймання-передачі цінних паперів, касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивач, в податковій декларації про майновий стан та отримані доходи в 2012 році, зазначив про понесені ним інвестиційні витрати в розмірі 138 300,00 грн., проте додав до податкової декларації лише копії договорів купівлі-продажу цінних паперів, які, за своєю правовою природою, не є розрахунковими документами та самі по собі не підтверджують факт оплати позивачем придбаних цінних паперів. Як зазначалось вище, вказані договори лише встановлюють для позивача обов`язок оплатити придбані акції протягом 10 та 90 банківських днів відповідно. Проте факт виконання такого обов`язку позивачем може і повинен бути підтверджений відповідними розрахунковими (платіжними) документами.

Однак, такі документи в матеріалах справи відсутні і позивачем не подані.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем, в порушення вимог п.п. «а», «б», «в» п. 176.1 ст. 176 ПК України, понесення інвестиційних витрат в розмірі 138 300,00 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами.

Стосовно операцій позивача щодо купівлі та продажу часток в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, суд зазначає наступне.

З наданих суду Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією вбачається, що позивачем в 2012 році були укладені договори купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер», а саме:

- з ОСОБА_6 на придбання частки в розмірі 14,34% статутного капіталу ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» за ціною 14 340,00 грн.;

- з ОСОБА_7 на придбання частки в розмірі 40,00% статутного капіталу ТОВ Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» за ціною 40 000,00 грн.;

- із ОСОБА_8 на придбання частки в розмірі 24,00% статутного капіталу ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» за ціною 2 000,00 грн.;

- із ОСОБА_9 на придбання частки в розмірі 15,66% статутного капіталу ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» за ціною 15 660,00 грн.;

- із ОСОБА_10 на придбання частки в розмірі 6,00% статутного капіталу ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» за ціною 6 000,00 грн.

Вказані договори укладені 21.08.2012 та посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапчук Н.В.

При цьому, в п. 2.1. вказаних договорів зазначено, що розрахунок між сторонами проведений до підписання договору, та що підписами під договорами продавці та покупець підтверджують факт проведення між ними розрахунку та відсутність матеріальних та інших претензій один до одного.

Таким чином, в 2012 році позивач придбав 100% статутного капіталу ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» за ціною 78 000,00 грн., розрахувавшись за вказані частки до підписання та нотаріального посвідчення відповідних договорів.

17.04.2013 загальними зборами учасників ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» було прийнято рішення виведення із складу учасників Товариства ОСОБА_1 та включення до складу учасників Товариства ТОВ «Розум-Авто», у зв`язку із придбанням ТОВ «Розум Авто» частки в статутному капіталі Товариства в розмірі 100 000,00 грн, що становить 100% часток статутного капіталу Товариства.

Вказане рішення було оформлено протоколом загальних зборів учасників № 2/2013 від 17.04.2013.

18.04.2013 між ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ «Розум-Авто» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер», відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 2.2. якого продавець зобов`язується передати (продати) належну йому частку в статутному капіталі ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти зазначену частку; за домовленістю сторін ціна продажу частки складає 78 000,00 грн.; зазначену суму покупець зобов`язаний сплатити продавцю протягом шести місяців з дати підписання цього договору.

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхніч Т.І. та зареєстрований в реєстрі за № 796.

19.04.2013 державному реєстратору Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації були подані документи для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

В податковій декларації про майновий стан та отримані доходи в 2013 році позивач зазначив про отримання ним доходу від продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю в розмірі 78 000,00 грн., який був зменшений на суму інвестиційних витрат в розмірі 78 000,00 грн.

Як зазначалось вище, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу (п.п. 170.2.2. п. 170.2 ст. 170 ПК України).

Платники податків зобов`язані отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку.

В даному випадку суд вважає, що документом, який підтверджує витрати позивача на придбання 100% статутного капіталу ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» за ціною 78 000,00 грн., є самі договори купівлі-продажу таких часток, оскільки в них (п. 2.1. договорів) прямо заначено про проведений позивачем розрахунок.

Таким чином, суд доходить висновку, що сума витрат позивача на придбання 100% статутного капіталу ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» в розмірі 78 000,00 грн. є підтвердженою.

Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України встановлено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Як вбачається із Акту перевірки № 21/26-50-17-01/ від 08.12.2014, фіскальний орган донарахував позивачеві податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 22 578,10 грн., з яких: 9 547,20 грн. - за 2012 рік та 13 030,60 грн. - за 2013 рік.

Оскільки суд дійшов висновку про належне підтвердження витрат позивача на придбання 100% статутного капіталу ТОВ «Реєстраційно-консалтингова фірма «Акціонер» за ціною 78 000,00 грн., донараховані позивачу податкові зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі 13 030,60 грн. є такими що не підлягають стягненню з позивача. Відтак, у вказаній частині податкове повідомлення-рішення № від 17.01.2015 є таким, що підлягає скасуванню.

Згідно із п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, сума штрафних санкцій, що підлягає стягненню з позивача за донарахований фіскальним органом податок в доходів фізичних осіб за 2012 рік становить 2 386,80 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 у справі № 802/2236/17-а.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають частковому відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м Києві № від 17.01.2015 частково, а саме: в частині донарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік в сумі 13 030,60 грн. та штрафних санкцій в сумі 3 257,73 грн.

3. В іншій частині податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 17.01.2015 - залишити без змін.

4. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м Києві (ідентифікаційний код - 39439980, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судові витрати у сумі 406 (чотириста шість) грн. 76 коп.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко