Справа № 811/1745/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 811/1745/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року (головуючий суддя Черниш О.А.)

у справі № 811/1745/18

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДСФ у Кіровоградській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати в повному обсязі: вимогу про сплату боргу №Ф- та рішення №000891303 від 26.03.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску, податкові повідомлення-рішення № та № від 26.03.2018, вимогу про сплату боргу №Ф-6058-23 від 03.03.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків податкового органу про заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 129940,60 грн., в т.ч. за 2015 рік на 45209, 04 грн., за 2016 рік на 47254, 36 грн., за 2017 рік на 37477, 20 грн., зокрема, внаслідок завищення суми вартості документально підтверджених витрат, що безпосередньо пов`язані з отриманням доходу. Позивач зазначає, що всі понесені витрати підтверджені первинними документами, відповідач безпідставно не врахував витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату за 2015 та 2016 роки. При перевірці діяльності за 2017 рік відповідач зробив помилкові висновки про безпідставне включення до складу витрат вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей на суму 24232,08 грн., яка фактично сплачена у 2018 році, та суми допомоги по тимчасовій непрацездатністю у зв`язку з вагітністю в розмірі 13245,12 грн.

Також позивач зазначає про незаконність нарахування недоїмки у вимозі про сплату боргу №Ф-6058-23 від 03.03.2018 у сумі 1015,92 грн., оскільки постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2016 у справі №П/811/227/16 скасовано попередню вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 01.09.2015.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2018 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 29473,40 грн., з яких 19648,93 грн. - за податковим зобов`язанням, 9824,47 грн. - за штрафними санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2018 в частині збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму 2188,06 грн., з яких 1750,44 грн. - за податковим зобов`язанням, 437,62 грн. - за штрафними санкціями.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.03.2018.

Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №000891303 від 26.03.2018.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6058-23 від 03.03.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що контролюючий орган, виявивши порушення позивачем пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України при декларуванні витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, за 2015 та 2016 рік, не зазначив в акті перевірки №261/11-28-13-03/ від 12.03.2018 первинних документів бухгалтерського обліку, які підтверджують такі порушення. При цьому в акті перевірки контролюючим органом наведений власний математичний розрахунок витрат позивача, пов`язаних з отриманням доходу від реалізації алкогольних та тютюнових виробів, а також масла вершкового за 2015 та 2016 роки, який не ґрунтується на відомостях первинних документів та не містить аналізу дотримання позивачем вимог податкового законодавства при декларуванні таких витрат. Зокрема, відповідачем не доведено висновки, що первинні документи щодо обсягів придбання та реалізації масла вершкового не відповідають обсягам залишку товарів. Будь-яких відомостей або таблиць, у яких зазначені первинні документи, якими підтверджено витрати, які за розрахунками відповідача сформували суму витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, у ході перевірки не складалося.

Також суд зазначив, що позивач не включала вартість алкогольних та тютюнових виробів, отриманих за накладними, до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, книги обліку доходів та витрат та податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік. Вказані товари на кінець 2017 року не були реалізовані, були оплачені позивачкою у 2018 році, а витрати, пов`язані з їх придбанням, включені до складу витрат 2018 року.

У ході перевірки також встановлено, що позивачем у 2017 році безпідставно віднесено до складу витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату суму допомоги по вагітності та пологах, виплачену у грудні 2017 року найманому працівнику ОСОБА_2 в розмірі 13245,12 грн., Позивач визнала це порушення, проте зазначила, що у ході перевірки повідомила ревізора про таку помилку, допущену у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, та згодом подала уточнюючу декларацію, скоригувавши у ній показники витрат. Суд першої інстанції з цього приводу зазначив, що суми матеріального забезпечення, які виплачуються за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, у тому числі допомога по вагітності та пологах, не відносяться до витрат фізичної особи-підприємця, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів. Тому суд погодився з висновками контролюючого органу, що внаслідок цього порушення пп.177.4.2 п.177.4 ст.177 ПК України позивачем завищено вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, за 2017 рік на 13245,12 грн. та, як наслідок, занижений чистий оподатковуваний дохід за цей період на цю ж суму.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що в ході планової документальної виїзної перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу за 2015 - 2017 роки на загальну суму 129940,60 грн., і, як наслідок, до заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору, а також заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу. В якості обґрунтування своїх вимог відповідачем наведені обставини, зафіксовані в акті перевірки від 12.03.2018.

Представник відповідача, позивач (представник позивача) в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених ст.311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець здійснює підприємницьку діяльність - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, перебуває на загальній системі оподаткування та використовує працю найманих працівників.

Протягом 2015 - 2017 років ФОП ОСОБА_1 здійснювала діяльність з реалізації в роздріб тютюнових виробів та реалізації в роздріб і на розливі алкогольних напоїв в кафе «Україночка».

Крім того, в 2015, 2016 роках здійснювала оптову торгівлю маслом вершковим.

Відповідачем - ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт №261/11-28-13-03/ від 12.03.2018.

Перевіркою встановлено порушення:

- п.177.2, пп.177.4.1, пп.177.4.2 п.177.4 ст.177 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 22033,05 грн., в тому числі за 2015 рік - на 6781,36 грн., за 2016 рік - на 8505,79 грн., за 2017 рік - на 6745,90 грн.;

- пп.1.1 п.16-1 підрозд. 10 розд. XX «Інші перехідні положення» ПК України в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 1949,12 грн., в тому числі за 2015 рік - на 678,14 грн., за 2016 рік - на 708,82 грн., за 2017 рік на 562,16 грн.;

- ч.2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження єдиного внеску на загальну суму 24602,50 грн., в тому числі за 2015 рік - на 14646,54 грн., за 2016 рік - на 9955,96 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 26.03.2018, яким за порушення п.177.2, 177.4.1, 177.4.2 п.177.4 ст.177 ПК України, на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України та відповідно до ч. 2 п.123.1 ст.123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 33049, 58 грн., з яких 22033,05 грн. - податкове зобов`язання, 11016,53 грн. - штрафна санкція (а.с. 9, т.1);

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 26.03.2018, яким за порушення пп.1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення" ПК України, на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п. 58.1 ст.58 ПК України та відповідно до ч.1 п.123.1 ст.123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 2436, 41 грн., з яких 1949,12 грн. - податкове зобов`язання, 487,29 грн. - штрафна санкція (а.с. 11, т.1);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26.03.2018, якою відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 24602, 50 грн. (а.с. 10, т.1);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №000891303 від 26.03.2018, яким на підставі ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 6385,15 грн. (а.с. 7, т.1).

За наслідками процедури адміністративного оскарження рішеннями ДФС України №6499/Р/99-99-11-02-02-25 від 07.05.2018, №8027/Р/99-99-11-02-01-14 від 05.06.2018 вказані рішення залишені без змін, а скарги позивача - без задоволення (а.с. 97 - 100, т.1).

Крім того, на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6058-23 від 03.03.2018, якою відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено суму боргу зі сплати єдиного внеску у розмірі 1015,92 грн., з яких: 440 грн. - недоїмка, 575,92 грн. - штраф (а.с. 8, т.1).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Стаття 177 ПК України встановлює порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

У відповідності до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

У п.177.2 ст.177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України, на який посилається відповідач, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

пп.177.4.1 - витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

пп.177.4.2 - витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством.

За даними акту перевірки від 12.03.2018 перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу отриманого від провадження діяльності, на підставі банківських виписок про рух коштів на розрахункових рахунках, звітів РРО відповідачем встановлено, що ФОП ОСОБА_1 76286,89 грн., за 2016 рік на суму 4,93 грн., а також завищені витрати на загальну суму 206232,42 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 121495, 93 грн., за 2016 рік на суму 47259, 29 грн., за 2017 рік на суму 37477, 20 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 129940, 60 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 45209, 04 грн., за 2016 рік на суму 47254, 36 грн., за 2017 рік на суму 37477,20 грн.

Висновки контролюючого органу про завищення позивачем витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, за 2015 рік на суму 121495, 93 грн., за 2016 рік на суму 47259, 29 грн., за 2017 рік на суму 37477,20 грн. зроблені з огляду на таке.

На підставі наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на перевірку документів (видаткових накладних, фіскальних звітних чеків, банківських виписок про рух коштів на розрахункових рахунках, чеків, квитанцій) контролюючий орган визначив фактично понесені витрати позивача, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, в загальній сумі 1204300,07 грн., в тому числі, пов`язані із здійсненням реалізації тютюнових та алкогольних напоїв, - 245175,78 грн. (дана сума складається з вартості придбаного, оплаченого та реалізованого в звітному податковому періоді товару та суми витрат на оплату праці та нарахувань на заробітну плату), пов`язані із реалізацією масла вершкового - 959124,29 грн. Тоді як позивачем задекларовано витрати за цей період в розмірі 1325796 грн.

При цьому вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю позивача, від реалізації масла вершкового контролюючим органом обрахована математичним шляхом, виходячи з визначеної ним середньої ціни реалізації (57,76 грн.) та середньої ціни придбання (55,16 грн.), а також обсягів придбання та реалізації масла вершкового у 2015 році. Крім того, з огляду на відсутність інформації щодо залишків масла вершкового станом на 01.01.2015 та наданих позивачем відомостей щодо залишку придбаного масла вершкового станом на 01.01.2016 в кількості 230,0 кг., відповідач зазначив, що позивачем документально не підтверджено придбання масла вершкового в перевіряємому періоді масою 230,0 кг.

Фактично понесені витрати позивача, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, визначені контролюючим органом в загальній сумі 1311180,71 грн., в тому числі витрати, пов`язані з отриманням доходу від реалізації алкогольних та тютюнових виробів в сумі 320289,24 грн. (дана сума складається з вартості придбаного, оплаченого та реалізованеє» в звітному податковому періоді товару та суми витрат на оплату праці та нарахувань на заробітну плату), витрати, понесені з отриманням доходу від реалізації масла вершкового 990891,47 грн. Тоді як позивачем задекларовано витрати за цей період в розмірі 1358440,00 грн.

В акті перевірки контролюючим органом вказано, що на підставі наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на перевірку документів (видаткових накладних, банківських виписок про рух коштів по розрахунковому рахунку) перевіркою обраховано фактично понесені витрати, пов`язані з реалізацією масла вершкового в 2016 році, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, які становлять 990891,47 грн. наступним чином, а саме: в наданій позивачем довідці зазначено, що станом на 01.01.2016 залишок придбаного масла вершкового складає 230,0 кг. на суму 12840,90 грн. Ціна придбання одного кілограму масла вершкового на кінець звітного (податкового) періоду, а саме: 2015 року складала 55,83 грн. (230 кг х 55,83 грн.=12840,90грн.). Згідно наданих на перевірку накладних в 2016 році ФОП ОСОБА_1 придбано масло вершкове в кількості 16270,0 кг на суму 996325,00 грн., середня ціна придбання в 2016 році складає 61,24 грн. Згідно наданої ФОП ОСОБА_1 в ході проведення даної документальної перевірка 23.02.2018 року довідки станом на 01.01.2017 року залишки масла вершкового відсутні. На розрахунковий рахунок позивача в 2016 році надійшли кошти від реалізації масла вершкового в сумі 1038145,83грн.

Отже, за розрахунком відповідача в 2016 році ФОП ОСОБА_1 отримано дохід від реалізації 16200,78 кг. та понесені витрати на суму 990891,47 грн.

Перевіркою правильності визначення позивачем витрат у 2017 році відповідачем встановлено, що позивачем у 2017 році до вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції, безпідставно включено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей у розмірі 24232,08 грн., дохід від реалізації яких у звітному періоді 2017 року не отримано. Крім того, до витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату безпідставно включено суму допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами в розмірі 13245,12 грн. У зв`язку з цим контролюючим органом зроблено висновок про завищення позивачем вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, за 2017 рік на 37477, 20 грн., яка за підрахунками відповідача склала 557250, 63 грн.

Перевіряючи висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пунктом 77.8 статті 77 ПК України перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 85.2, 85.4, 85.7, 85.8 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 року за №607/23139, затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.5, 1.6, 1.7 цього Порядку №395 акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з пп.2.3.2.2, 2.3.2.3 п.2.3 Порядку №395 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки; у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони відносяться (назву, дату і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції, а також посилання на нормативно-правові акти, їх пункти і статті, положення яких порушені). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби, а також платником податків або його законними представниками.

Виходячи з встановлених у справі фактичних обставин та наведених норм діючого законодавства, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що контролюючий орган, констатувавши в акті перевірки від 12.03.2018 порушення позивачем пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України при декларуванні витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, за 2015 та 2016 рік, не зазначив в акті перевірки первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують наведені відповідачем факти. В акті перевірки контролюючим органом наведений власний математичний розрахунок витрат позивача, що пов`язані з отриманням доходу від реалізації масла вершкового, за 2015 та 2016 роки, який не ґрунтується ані на нормах податкового законодавства, ані на відомостях первинних бухгалтерських документах позивача.

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем не доведено його висновків, що первинні документи щодо обсягів придбання та реалізації масла вершкового не відповідають обсягам залишку товарів. Будь-яких відомостей з первинних документів, якими підтверджено витрати, які за розрахунками відповідача сформували суму витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, в акті перевірки не зазначено, що свідчить про необґрунтованість розрахунків контролюючого органу та його висновків про наявність факту порушення позивачем податкового законодавства у відповідній частині.

Разом з тим, наявні у позивача первинні документи, які були предметом дослідження як контролюючим органом так і в ході розгляду даної судової справи, підтверджують понесені позивачем витрати, пов`язані з господарською діяльністю.

Отже, відповідачем в установленому порядку не доведені факти порушення позивачем податкового законодавства при декларуванні витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, у 2015 та 2016 роках, та не надано достовірних доказів заниження таких витрат на суму 121495,93 грн. за 2015 рік та на суму 47259,29 грн. за 2016 рік, які б могли призвести до заниження чистого оподатковуваного доходу за ці періоди.

Щодо висновку відповідача про безпідставне включення позивачем до складу витрат вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей за накладними №84757 від 19.12.2017, №14441 від 22.12.2017, №26-4559 від 26.12.2017, №86662 від 27.12.2017, №ТР-0003908 від 28.12.2018, №КД17-000068335 від 28.12.2017, №КД17-000068334 від 28.12.2017 у загальному розмірі 24232,08 грн., дохід від реалізації яких у звітному періоді 2017 року не отримано, а оплата яких проведена у наступному звітному податкового періоді.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач не включала вартість алкогольних та тютюнових виробів, отриманих за переліченими вище накладними, до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю Книги обліку доходів та витрат та податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Вказані товари на кінець 2017 року не були реалізовані, були оплачені позивачем у 2018 році, а витрати, пов`язані з їх придбанням, включені до складу витрат 2018 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставне донарахування позивачеві грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності на загальну суму 19648,93 грн., відповідно, податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2018 є протиправним та підлягає скасуванню в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 29473,40 грн., з яких 19648,93 грн. за основним платежем, 9824, 47 грн. - за штрафними санкціями.

Стосовно встановленого контролюючим органом заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці.

В абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

В свою чергу, відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску, який нараховується з суми оподатковуваного доходу, і за не нарахування цього внеску для платника передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків зазначеної суми.

Щодо військового збору, то відповідно п.п.1.1-1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Таким чином, приймаючи до уваги, що розмір єдиного внеску і військового збору для фізичної особи-підприємця прямо залежить від суми його оподатковуваного доходу, а за встановлених вище обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність тверджень відповідача про завищення позивачем витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів від реалізації алкогольних та тютюнових виробів, а також масла вершкового, за 2015, 2016 роки, та витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей за 2017 рік, і, як наслідок, заниження позивачем оподаткованого чистого доходу по цим операціям, відповідно, безпідставним є донарахування відповідачем сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору у відповідних, зазначених судом, сумах, нарахованих з цього доходу, а також застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.03.2018, рішення від 26.03.2018 та вимога від 26.03.2018 у цій частині є протиправними, підлягають скасуванню.

Висновки суду першої інстанції доводи апеляційної скарги не спростовують.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 811/1745/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко