Справа № 1340/5046/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/5731/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року, прийняте суддею Сподарик Н.І. о 15 годині 05 хвилині у місті Львові, повний текст складений 12.04.2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради (надалі відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_2 про надання висновку про доцільність утворення містобудівної одиниці з присвоєнням поштової адреси на АДРЕСА_1 6 АДРЕСА_2 , зареєстрованої центром надання адміністративних послуг м.Львова Львівської міської ради 14.09.2018 року за №3-Ф-91819/АП-Ф-24; та про зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_2 по суті.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що результатом надання адміністративної послуги, виходячи з інформації в інформаційній картці надання висновку про доцільність утворення містобудівної одиниці з присвоєнням поштової адреси, затвердженої наказом Департаменту містобудування від 23.06.2017 року №69 є:

-у разі позитивного вирішення - висновок про доцільність утворення містобудівної одиниці з поштової адреси;

- відмова у наданні адміністративної послуги у письмовій формі з посиланням на чинне законодавство, з мотивацією відмови та роз`ясненням відповідно до встановленого порядку.

Отже, відповідач за звернення надав відповідь без мотивації, як вимагає інформаційна картка та Закон України «Про адміністративні послуги», тому належним захистом порушених прав позивача буде розгляд звернення по суті.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що згідно «Положення про порядок присвоєння поштових номерів на об`єкти нерухомого майна», затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради №1380 від 26.12.2008 року, поштові адреси можуть бути присвоєні на новозбудований об`єкт на окремій земельній ділянці та/або на об`єкти нерухомого майна, які входять у склад будинковолодіння (проведення поділу або виділу часток), чого немає по даній справі.

Крім того, на даний час вирішується спір у порядку цивільного судочинства між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу приміщення, якому позивач просить присвоїти окремий номер (поштову адресу).

Отже, в даному випадку є спір про право і суд першої інстанції не досліджував питання юрисдикції.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову або закрити провадження.

Заслухавши доповідь судді Восьмого апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а провадження у справі закриттю, у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що 14.09.2018 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про надання адміністративної послуги, яка зареєстрована центром надання адміністративних послуг м.Львова Львівської міської ради 14 вересня 2018 року за №3-Ф-91819/АП-Ф-24.

Результатом розгляду заяви позивача є лист №2401-5580 від 05.10.2018 року за підписом Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради. Цим листом позивачу повідомлено, що питання щодо надання висновку про доцільність утворення містобудівної одиниці з присвоєнням поштової адреси на вул. О АДРЕСА_3 Теліги, 6 може бути розглянуто лише після винесення рішення Личаківським районним судом м.Львова.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом щодо не розгляду по суті її заяви про надання висновку про доцільність утворення містобудівної одиниці з присвоєнням поштової адреси на АДРЕСА_4 .Олени Теліги, 6Б АДРЕСА_5 м. АДРЕСА_2 та про зобов`язання розглянути таку заяву.

Тобто предметом розгляду в цій справі є утворення містобудівної одиниці з присвоєнням поштової адреси об`єкту, з приводу якого існує спір про право між нею та третьою особою, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України).

За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня, 30 жовтня, 13 листопада, 11 грудня 2018 року, від 13 лютого 2019 року у справах № 806/1641/17 (провадження № 11-696апп18), № 809/973/14 (провадження № 11-858апп18), № 809/649/14 (провадження № 11-859апп18), № 809/874/14 (провадження № 11-994апп18) та №815/1327/18 (провадження №11-1093апп18) відповідно.

В світлі наведеного, апеляційний суд звертає увагу, що на розгляді Львівського апеляційного суду перебуває цивільна справа №463/2936/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо оскарження набуття та реєстрації права власності на кімнату, позначену літ.1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку по АДРЕСА_1 , яка є предметом розгляду заяви про надання висновку про доцільність утворення містобудівної одиниці із присвоєнням поштової адреси цій кімнаті.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із відносин, пов`язаних із набуттям права власності на нерухоме майно, користуванням і розпорядженням.

Та обставина, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Такий висновок апеляційного суду відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.08.2019 року у справі №200/16168/17 (провадження №2-а/200/1168/17).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі № 1340/5046/18.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення складений 06.09.2019 року.