Справа № 160/5390/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Справа № 160/5390/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
11 червня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 1303 від 14.05.2019 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 скасувати наказ командира військової сатини НОМЕР_2 № 1303 від 14.05.2019 року;
- судові витрати зі сплати судового збору стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.05.2019 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 274 дізнався, про стягнення грошового утримання на користь:
- ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41 344 грн. 72 коп.;
- ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41 342 грн. 21 коп.;
- ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 44 795 грн. 21 коп.;
- судовий збір в сумі 5 7663 грн. 00 коп.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/5392/19. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
19 серпня 2019 року позивачем до суду було надано клопотання, в якому він просив відхилити відзив відповідача військової частини НОМЕР_2 , який надійшов до суду 15.07.2019 року по адміністративній справі № 160/5390/19. У клопотанні позивач посилався на порушення строків вчинення процесуальних дій встановлених ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суді від 14.06.2019 року. Оскільки, на думку позивача перебіг строків для вчинення процесуальних дій закінчується 14 липня 2019 року о 24 годині 00 хвилин.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
За результатами проведеного службового розслідування складено Акт від 14 травня 2019 року, в якому зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №183 від 29.12.2017 року, на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України були звільнені з посад сторожів такі працівники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , у зв`язку з переведенням до квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 по стройовій частині №169 від 15.12.2017 року на момент звільнення працівників ЗСУ ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ) тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 був полковник ОСОБА_1 .
В акті від 14.05.2019 року «Про проведення службового розслідування» посадова особа військової частини прийшла до висновку, тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та начальником відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_10 було проведено звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_7 без дотримання вимог п. 5, ч.1, ст.. 36, п. 1, ст. 47. КЗпП України, тим самим порушивши законодавство про працю, в наслідок чого був порушений встановлений порядок припинення трудових відносин.
Відповідно до результатів службового розслідування від 14.05.2019 року стягнуто на користь:
- ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41 344 грн. 72 коп.;
- ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41 342 грн. 21 коп.;
- ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 44 795 грн. 21 коп.;
- на користь держави в сумі 5 7663 грн. 00 коп.
Згідно витягу з наказу від 14.05.2019 року за № 1303 "Про результати службового розслідування" прийнято рішення про стягнення з полковника ОСОБА_1 на користь:
- ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41 344 грн. 72 коп.;
- ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41 342 грн. 21 коп.;
- ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 44 795 грн. 21 коп.;
- на користь держави в сумі 5 7663 грн. 00 коп.
Відповідно до витягу з наказу командира військової части НОМЕР_2 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 15.05.2019 року № 274 виданого тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_11 , зазначено, зокрема:
1. Полковника військової служби за контрактом ОСОБА_1 , начальника штабу-першого заступника командира частини, призначеного начальником Генерального штабу Головнокомандувача Збройних сил України від 07 травня 2019 року № 207 на посаду командира 53 окремої механізованої бригади оперативного командування «схід» сухопутних військ Збройних Сил України, вважати таким, що здав справи та посаду 15 травня 2019 року, та вибув до нового місця служби.
З 15 травня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Відповідно до результатів службового розслідування №1303 від 14.05.2019 року та згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/520/19 від 17.04.2019 року стягнути на користь:
- ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41 344 грн. 72 коп.;
- ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 41 342 грн. 21 коп.;
- ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2017 року по 31.12.2018 року в сумі 44 795 грн. 21 коп.;
- На користь держави судовий збір в сумі 5 7663 грн. 00 коп.
Отже, предметом позову є правомірність прийняття наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 1303 від 14.05.2019 року.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-XIV визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі встановлений Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР.
Згідно п. 15 розділу ІІІ зазначеного Положення «Повна та підвищена матеріальна відповідальність», командири (начальники) військових частин, винні в незаконному звільненні або переведенні робітника чи службовця на іншу роботу, повністю відшкодовують матеріальну шкоду, заподіяну з оплатою за період вимушеного прогулу чи за період виконання ними нижче оплачуваної роботи. Таку відповідальність командири (начальники) військових частин несуть також у разі затримання ними виконання ухвали суду чи наказу вищого за підлеглістю командира (начальника) про поновлення робітника чи службовця на роботі.
Відповідно до п. 17 Положення, командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.
У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач, будучи тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 , звільнив з роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , однак таке звільнення, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області визнано протиправним, у зв`язку з чим накази про звільнення скасовано та поновлено вищевказаних осіб на посаді, присуджено на їх користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Суд критично ставиться до твердження позивача, що наказ командира військової частини НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування» № 1303 від 14.05.2019 року був складений на підставі службового розслідування, яке було проведено в той час коли не набрало законної сили рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.04.2019 року по справі № 320/520/19, оскільки в рішенні суд зазначив про негайне виконання рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяці.
Таким чином твердження позивача, що були порушені його як військовослужбовця стосовно якого проводилось службове розслідування, а саме знати підстави проведення службового розслідування, ознайомлюватись з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником), висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових осіб, які його проводять, порушувати клопотання про витребування та доручення нових документів, видань, інших матеріалів носіїв інформації, були спростовані відповідачем в ході розгляду справи, долучивши до матеріалів справи Акт від 14.05.2019 року «Про відмову надати пояснення», яким засвідчено факт відмови у наданні пояснень полковником ОСОБА_1 , та який був складений та підписаний ОСОБА_6 , у присутності офіцера відділу МПЗ ОСОБА_8 , та ЗКР з МПЗ ОСОБА_9 , Акт від 14.05.2019 року «Про відмову ознайомлення з матеріалами службового розслідування та наказом командира № 1303 від 14.05.2019 року», яким засвідчено факт відмови в ознайомленні з матеріалами службового розслідування та наказом командира № 1303 від 14.05.2019, та який був складений та підписаний ОСОБА_6 , у присутності офіцера відділу МПЗ ОСОБА_8 , та ЗКР з МПЗ ОСОБА_9 .
Також, в матеріалах справи міститься лист від 04 червня 2019 року № 2/3293 командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 , яким повторно направлено до командира військової частини НОМЕР_4 лист , з тим же самим проханням про надання для ознайомлення та вивчення належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування.
Однак матеріали справи не містять належного направлення листа від 31.05.2019 року №2/3127 до командира військової частини НОМЕР_4 , а повторний лист від 04.06.2019 року №2/3293 направлений приватній особі, згідно експрес-накладної "Нової пошти" від 04.06.2019 року, що не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 73, ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо клопотання позивача, в якому він просив відхилити відзив відповідача військової частини НОМЕР_2 , який надійшов до суду 15.07.2019 року по адміністративній справі № 160/5390/19 від судового розгляду, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 1303 від 14.05.2019 року прийнято правомірно, а отже зобов`язати військову частину НОМЕР_2 скасувати наказ командира військової сатини НОМЕР_2 № 1303 від 14.05.2019 року також відсутні підстави.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко