Справа № 400/2000/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 р. № 400/2000/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправним та скасування рішення від 24.05.2019 р. № 42/1-з,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (з урахуванням ухвали суду від 25.07.2019р., далі - відповідач) з вимогами (з урахуванням ухвали суду від 17.07.2019р. про уточнення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області № 42/1-3 від 24.05.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, період її роботи на посаді медсестри Медико-санітарної частини Державної акціонерної холдингової компанії «Чорноморський суднобудівний завод» з 01.08.2000року по 13.03.2003 року та призначити їй пенсію за вислугу років в порядку, передбаченому п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 19 грудня 2018 року.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 05.07.2019р. справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що не зарахування відповідачемдо спеціального стажу роботи, яке дає право на призначення позивачу пенсії за вислугу років, період роботи ОСОБА_1 з 01.08.2000 року по 13.03.2003 в Медсанчастині ДАХК «ЧСЗ», є безпідставним та неправомірним. Зокрема, період роботи позивача в Медсанчастині ДАХК «ЧСЗ» з 01.08.2000 року по 13.03.2003 року (2 роки 8 місяців 13 днів) підтверджується записами в трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж працівника. Крім того, за час роботи ОСОБА_1 в Медсанчастині ДАХК «ЧСЗ» з 01.12.2000 року по 13.03.2003 року подавались звіти щодо застрахованої особи Міською лікарнею № 2, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначені пенсії за вислугу років, як працівника охорони здоров`я, в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на позивача з серпня 2000 року по березень 2003 року за час роботи в Медсанчастині звітувала Міська лікарня № 2 м. Миколаєва. Листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги 4» від 26.12.2018 № 43 зазначено, що довідку про заробітну плату за час роботи позивача в МСЧ ДАХК «ЧСЗ» надати неможливо, у зв`язку з тим, що з квітня 2003 року МСЧ ДАХК «ЧСЗ» передана на обслуговування до бухгалтерії заводу ДАХК «ЧСЗ». Архів, який завод не прийняв, в 2010 році викрадено, що підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 29.04.2010. Листами ПАТ «ЧСЗ» від 08.02.2019 № 702/4 та від 15.04.2019 № 702/20 зазначено про неможливість документального підтвердження роботи позивача МСЧ ДАХК «ЧСЗ», в зв`язку з відсутністю на зберіганні первинних документів по вказаній установі. Отже, неможливо встановити в якому закладі та на якій посаді працювала позивач в період 2000-2003 роках, за трудовою книжкою - МСЧ ДАХК «ЧСЗ», за даними персоніфікованого обліку звіти надано Міською лікарнею № 2. Відтак, період роботи з 01.08.2000 по 01.03.2003 року можливо зарахувати тільки до страхового стажу. Таким чином, стаж роботи за вислугу років позивача складає 25 років 1 місяців 19 днів станом на 11.10.2017. Загальний страховий стаж складає 31 рік 1 місяць 22 дні. Отже, вважаємо рішення відповідача є таким, що відповідає нормам чинного законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач вказав, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими, а відсутність документів в МСЧ ДАХК «ЧСЗ», які б підтверджували в якому закладі та на якій посаді працювала позивач у вказаний період, не є підставою для відмови в зарахуванні позивачу певного періоду роботи до страхового стажу, адже відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яка в позивача оформлена належним чином.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку про наступне.

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, згідно з п. 2-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 (далі - Закон № 2148), та п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

При зверненні до Управління позивачем надавалася, в тому числі, її трудова книжка, в якій зазначено, що вона працювала, зокрема:

з 02.01.1990 по 30.11.2000 - на посаді медсестри (водолікарні) Медико-санітарної частини Чорноморського суднобудівного заводу;

з 01.12.2000 по 13.03.2003 - на посаді медсестри цехової терапевтичного відділення Медико-санітарної частини Чорноморського суднобудівного заводу;

з 24.03.2003 по 30.04.2004 - на посаді медсестри фізіотерапевтичного кабінету поліклінічного відділення Міської лікарні № 2 м Миколаєва;

з 01.05.2004 по 14.12.2018 - на посаді медсестри фізіотерапевтичного кабінету Міської поліклініки № 4 м. Миколаєва.

Проте, відповідачем не було зараховано до спеціального стажу позивача як працівника охорони здоров`я стаж її роботи за період з 01.08.2000 року по березень 2003 року.

Відповідач обґрунтував своє рішення тим, що за індивідуальними відомостями про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ОСОБА_1 з 01.08.2000 по березень 2003 року за час роботи в Медсанчастині Державної акціонерної холдингової компанії «Чорноморський суднобудівний завод» (далі - ДАХК «ЧСЗ») звітувала Міська лікарня № 2 м. Миколаєва.

Листом Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради від 28.02.2019 року №500/14.01-18 зазначило, що МСЧ ДАХК «ЧСЗ» була підпорядкована управлінню охорони здоровя Миколаївської міської ради з 1973 року до 2006 року з приводу контролю за медичною діяльністю та нарахування заробітної плати. Кадрова служба весь час знаходилась при МСЧ, тому підтвердити період роботи ОСОБА_1 первинними документами неможливо. Листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» від 26.12.2018 № 43 зазначено, що довідку про заробітну плату за час роботи ОСОБА_1 в МСЧ ДАХК «ЧСЗ» надати неможливо, в зв`язку з тим, що з квітня 2003 року МСЧ ДАХК «ЧСЗ» передана на обслуговування до бухгалтерії заводу ДАХК «ЧСЗ». Архів, який завод не прийняв, в 2010 році викрадено, що підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 29.04.2010.

Листами ПАТ «ЧСЗ» від 08.02.2019 № 702/4 та від 15.04.2019 № 702/20 зазначено про неможливість документального підтвердження роботи ОСОБА_1 МСЧ ДАХК «ЧСЗ», в зв`язку з відсутністю на зберіганні первинних документів по вказаній установі. Отже, неможливо встановити в якому закладі й на якій посаді працювала ОСОБА_1 в період 2000 - 2003 роках.

Таким чином, позивачу було зараховано до стажу роботи за вислугу років як працівнику охорони здоров`я періоди з 02.01.1990 по 31.07.2000, з 24.03.2003 по 30.04.2004, з 01.05.2004 по 11.10.2017. Період роботи з 01.08.2000 по 13.03.2003 зараховано до загального страхового стажу. Тобто, стаж роботи за вислугу років ОСОБА_1 складає 22 роки 7 місяців 8 днів на 01.04.2015, 23 роки 4 місяці 9 днів на 01.01.2016, 25 років 1 місяць 19 днів на 11.10.2017. Загальний страховий стаж складає 31 рік 1 місяць 22 дні.

У зв`язку з чим, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу на 01.04.2015 - 25 років, на 01.01.2016 - 25 років 6 місяців; відсутністю необхідного спеціального стажу на 11.10.2017 - 26 років 6 місяців,

Позивач вважає прийняте відповідачем рішення противоправним,тому звернувся до суду з відповідним позовом.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1788, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. З Закону № 1788 право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 52 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках- інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.

Пунктом «е» статті 55 Закону № 1788 та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), правом на пенсію за вислугу років користуються працівники, зокрема, охорони здоров`я після досягнення відповідного віку та за наявності спеціального стажу роботи відповідної тривалості в закладах охорони здоров`я.

Зокрема, право на пенсію за вислугу років, незалежно від віку, мають працівники охорони здоров`я за наявності станом на 01 квітня 2015 року не менше 25 років спеціального стажу, чи на 01.01.2016 25 років 6 місяців.

При наявності спеціального стажу станом на 11.10.2017, тобто на дату набрання чинності Закону № 2148, не менше 26 років 6 місяців, пенсія за вислугу років призначається при досягненні віку, передбаченого абзацами 14-25 пункту «е» статті 55 Закону № 1788, зокрема, 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров`я» Переліку № 909 до закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно- епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні з реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, за приписами пункту 3 Порядку № 637 необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, суд проаналізувавши норми чинного законодавства, зазначає, що в даному випадку стаж роботи позивача за період з 01.08.2000 року по 13.03.2003 року підтверджується записами № 3, 4, 5 її трудової книжки, зокрема: з 02.01.1990 по 30.11.2000 - на посаді медсестри (водолікарні) Медико- санітарної частини Чорноморського суднобудівного заводу; з 01.12.2000 по 13.03.2003 - на посаді медсестри цехової терапевтичного відділення Медико-санітарної частини Чорноморського суднобудівного заводу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що не зарахування відповідачем до спеціального стажу роботи, яке дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи позивача з 01.08.2000 року по 13.03.2003 в Медсанчастині ДАХК «ЧСЗ», є безпідставним та неправомірним.

З приводу того, чому за час роботи ОСОБА_1 в Медсанчастині ДАХК «ЧСЗ» з 01.12.2000 року по 13.03.2003 року звіти щодо застрахованої особи подавалися Міською лікарнею № 2, Управлінням охорони здоров`я Миколаївської міської ради листами від 28.02.2019р. № 500/14.01-18 та від 13.Об.2019р. № 1211/14.01-18 було повідомлено, що заклади охорони здоров`я міста є окремими юридичними особами, здійснюють свою діяльність на підставі статуту, керівництво закладом здійснює головний лікар, який несе персональну відповідальність за лікувальну, фінансову та господарську діяльність закладу. Вся документація: медична, кадрова, фінансова знаходяться безпосередньо в закладі охорони здоров`я. Медсанчастина ДАХК «ЧСЗ» та Міська лікарня № 2 обслуговувалися однією централізованою бухгалтерією. Документація, яка залишилася, була передана до правонаступника - міської поліклініки № 4, яка на сьогоднішній день реорганізована в комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4».

В свою чергу КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» листом від 20.06.2019р. № 293/6-03.01 повідомило позивача, що не має можливості надати довідку про період її роботи в Медико-санітарній частині ДАХК «ЧСЗ» з 01.12.2000р. по 13.03.2003 року. Централізована бухгалтерія № 2, яка існувала як структурний підрозділ при міській лікарні № 2, обслуговувала ще декілька лікувальних закладів, в тому числі МСЧ ДАХК «ЧСЗ», які перебували на міському бюджеті. Міська лікарня № 2 була розпорядником коштів, тому Централізована бухгалтерія № 2 під керівництвом головного лікаря міської лікарні № 2 з правом першого підпису та головного бухгалтера ЦБ № 2 з правом другого підпису виконувала роботу по веденню бухгалтерського обліку та складання звітності. З квітня 2003 року при переході на обслуговування до Держказначейства, МСЧ ДАХК «ЧСЗ» була передана на обслуговування до бухгалтерії заводу. Архів, який завод не прийняв, в 2010 році був викрадений, що підтверджується Постановою Центрального PB ММУ УМВС України в Миколаївській області від 29.04.2010 року.

У відповідності до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду, що діяв правомірно, тому позов належить задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та належить повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області № 42/1-3 від 24.05.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я в зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, період її роботи на посаді медсестри Медико-санітарної частини Державної акціонерної холдингової компанії «Чорноморський суднобудівний завод» з 01.08.2000року по 13.03.2003 року та призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років в порядку, передбаченому п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 19 грудня 2018 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40грн., сплачений квитанцією від 25.06.2019р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов