Справа № 200/7559/19-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р. Справа№200/7559/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участі:

представника позивача Денщика В.І.

представника відповідача Гребенюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

Позивач, Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу, звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у який просить суд:

- скасувати вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № Ю-1290-46 від 11 квітня 2019 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині суми 514 769,10 грн;

- визнати протиправними дій Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо винесення вимоги № Ю-1290-46 від 11 квітня 2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що Комунальним підприємством Компанія Вода Донбасу отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ю-1290-46 від 11 лютого 2019 року на суму 3 265 254, 50 грн. Зазначена вимога була оскаржена позивачем до ДФС України. Рішенням ДФС України скарга позивача залишена без задоволення.

Позивач вважає, що при винесенні спірної вимоги відповідачем не враховано приписи Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки платники єдиного внеску, визначені статтею 4 даного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Ухвалою суду від 05 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 23 липня 2019 року.

23 липня 2019 року відкладено розгляд справи на 28 серпня 2019 року.

Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 вересня 2019 року.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування який зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідач вказує на те, що згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача станом на 31 березня 2019 року становила 3 265 254,50 грн, на підставі цих даних відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11 квітня 2019 року № Ю-1290-46.

Оскільки Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" з 01 січня 2019 року знаходиться на обліку у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків ДФС України, тому відповідно до пункту 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI у відповідача були законні підстави для застосування штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплату зобов`язань з ЄСВ, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у зразковій справі № 812/292/18-а.

Окрім того, 30 квітня 2018 року на офіційному веб-сайті Президента України було розміщено новину про те, що Президент України підписав Указ, яким завершується АТО і починається операція Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони. Тобто Президент України офіційно оголосив про завершення АТО. Але, в порушення вимог статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивач не звернувся до податкового органу з відповідною заявою протягом тридцяти днів, наступних за днем закінчення АТО. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

До судового засідання з`явився представники позивача і відповідача.

Позивач підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу (юридична адреса: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібнехта, 177а, ) зареєстрований 03 вересня 2007 року за № 0026990, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на обліку як платник єдиного внеску в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби (Запорізьке управління).

Відповідач Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Місцезнаходження відповідача 04119, м. Київ, Шевченківський район, вул. Дегтярська, буд. 11 Г. Місцезнаходження Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби: 69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, пр. Соборний, буд. 190А.

Позивач, є платником єдиного внеску.

11 квітня 2018 року відповідачем сформована вимога про зобов`язання позивача сплатити борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ю-1290-46 в загальному розмірі 3 265 254,50 грн. Вказана вимога отримана позивачем та оскаржена в адміністративному порядку до ДФС України.

За результатами розгляду скарги рішенням Державної фіскальної служби України від 31 травня 2019 року № 25241/6/99-99-11-05-02-25 вимога про сплату боргу була залишена без змін, а скарга позивача без задоволення.

Як вбачається із розрахунку спірної вимоги до неї ввійшла заборгованість за лютий 2019 року (по терміну сплати 20 березня 2019 року) у сумі 514 769,10 грн, яка є предметом спору.

Здійснивши юридичну кваліфікацію спірних відносин, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI) його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування .

Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI визначені обов`язки платника єдиного внеску, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України від 02 вересня 2014 року №1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, яким були внесені зміни до Закону №2464-VI, а саме його розділ VIII Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктом 9-3 ( в подальшому пункту 9.4):

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

З аналізу зазначених норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин вбачається, що підставою не застосування до платника єдиного внеску відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, визначених Законом №2464-VI, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, та заява, подана у довільній формі до органу доходів та зборів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція місто Маріуполь віднесено до населених пунктів на території яких здійснювалася АТО.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби (м. Київ, Запоріжжя).

Позивачем до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків 05 листопада 2014 року надана Заява від 05 листопада 2014 року відповідно до статті 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про звільнення від виконання платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

09 грудня 2015 року позивач звернувся із Заявою від 08 грудня 2015 року № 17/1825 до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС відповідно до статті 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про звільнення від виконання платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи ту обставину, що місто Запоріжжя, так і місто Київ не віднесені до переліку міст, де проводилася антитерористична операція зазначеною вище постановою Кабінету Міністрів України, тому з 01 січня 2019 року (дата з якої позивач перебуває на обліку у відповідача) у відповідача були законні підстави для формування та направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки), в тому числі відносно боргу, який виник у 2019 році.

Суд зауважує, що пункт 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення звільняє платників ЄСВ від відповідальності не в залежності від їх місцезнаходження, а в залежності від знаходження на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Суд також звертає увагу сторін на ту обставину, що Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Податковим кодексом України, Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не встановлено заборони органам фіскальної служби на формування та надсилання вимог про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ відносно платників, що знаходяться на обліку в податкових органах, розташованих в зоні проведення антитерористичної операції, так і відносно тих хто перебуває на обліку в податкових органах, розташованих не у зоні проведення АТО .

Крім того, формування та направлення вимоги є одним з заходів впливу та стягнення органів доходів і зборів, що належать до їх компетенції та відбувається на підставі статті 25 Закону України № 2464-VI. Проте, за вказівкою частини другої пункту 1 цієї статті положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Як вже зазначалося вище, позивача не звільнено обов`язку сплачувати єдиний внесок з 01 січня 2019 року, а тому до позивача мають застосовуватись заходи впливу та стягненню.

Водночас суд зазначає, що Закон № 2464-VI не скасовує обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а лише надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану за умови знаходження позивача на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, до яких позивач не віднесений.

З зазначених підстав, вимоги позивача про скасування вимоги № Ю-1290-46 від 11 квітня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині 514 769,10 грн та визнання протиправними дій щодо винесення вимоги № Ю-1290-46 від 11 квітня 2019 року є необґрунтованими та у задоволенні позову повинно бути відмовлено.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 30 березня 2018 року та постанові Великої палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі №812/292/18 (провадження №Пз/9901/22/18), які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача про застосування до спірних правовідносин Сертифікатів Торгово-проми слової палати України №1735, № 1736 про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 року № 5270/05-4 та від 25 листопада 2014 року № 5268/05-4, якими засвідчено факт настання об ставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні КП Компанія Вода Донбасу господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих акті України, які стосуються подачі податкових декларацій, справляння та сплати податків та обов`язкових платежів з підстав наведених нижче.

Так, у відповідності до Сертифікату Торгово-проми слової палати України №1735 про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 року № 5270/05-4 Торгово-промислова палата України відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України засвідчує настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року, КП Компанія Вода Донбасу при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Отже, зазначений сертифікат має бути застосований відносно правовідносин щодо розстрочення/відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків.

Доказів того, що позивач звернувся із відповідною заявою до керівників відповідача та/або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику та останніми було відмовлено у задоволенні такої заяви відносно зобов`язань щодо нарахування та сплати ЄСВ, позивачем до суду не надано.

Відносно Сертифікату Торгово-проми слової палати України №1736 про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 року № 5268/05-4 відповідно до пунктів п. 5.4 Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24 грудня 2010року № 1044, на підставі наданих документів, Торгово-промислова палата України засвідчує настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року, КП Компанія Вода Донбасу при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подачі податкових декларацій.

Однак, позивачем своєчасно був наданий звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахований осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне соціальне страхування за лютий2019 року, де визначена загальна сума єдиного внеску, яка підлягає сплаті у сумі 514 769,10 грн, що підтверджується копією вищезазначеного звіту та квитанцією № 2 від 13 березня 2019 року.

Єдиним підставою щодо звільненнями від сплати ЄСВ може бути механізм, передбачений п.9.4 Прикінцеві та перехідні положення Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до якої повинні співпасти дві вирішальні ознаки: позивач, знаходиться на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та надав відповідну заяву (її можна подати після закінчення АТО).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішив у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Відповідно статті 139 КАС України судові витрати не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-8, 10, 19, 72, 90, 139, 191, 241-246, 255, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги № Ю-1290-46 від 11 квітня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині суми 514 769,10 грн та визнання протиправними дій щодо винесення вимоги № Ю-1290-46 від 11 квітня 2019 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10 вересня 2019 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв