Справа № 2а-7784/12/1370
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2019 року

Київ

справа №2а-7784/12/1370

адміністративне провадження №К/9901/28860/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року (суддя Сасевич О.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року (колегія у складі суддів: Старунського Д.М., Багрія В.М., Рибачука А.І.) у справі № 2а-7784/12/1370 (№ 876/7875/14) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» (надалі позивач, Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби (надалі відповідач, податковий орган), Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (надалі другий відповідач, казначейство), в якій просив стягнути бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за період серпень-грудень 2009 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що маючи на те законні підстави, контролюючий орган не вжив передбачених законом заходів (надання висновку органу держказначейства) щодо повернення Товариству належного йому бюджетного відшкодування.

Ухвалою від 26 листопада 2012 року первинного відповідача на належного - Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області.

24 травня 2013 року об`єднано для спільного розгляду і вирішення в одне провадження позовні вимоги в адміністративній справі №813/2383/13-а та у справі №2а-7784/12/1370 за позовом Товариства про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, об`єднаній справі присвоєно номер - №2а-7784/12/1370.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7 717,00 грн, заявлену згідно податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2009 року та у розмірі 25 889,47 грн, заявлену згідно податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2010 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що після набрання законної сили судовими рішеннями, якими підтверджено право Товариства на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, органом доходів і зборів висновки на перерахування позивачу коштів не складались і таких висновків до органів Державної казначейської служби України подано не було.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги повністю повторюють доводи апеляційної скарги.

У запереченні на позов Товариство зазначає, що суди попередніх інстанцій дослідили всі обставини справи, оцінили належні та допустимі докази і винесли законне, справедливе та обґрунтоване рішення. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Державна казначейська служба України листом від 16 грудня 2016 року повідомила про виконання рішення у справі.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом у квітні 2010 року проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок підприємства за грудень 2009 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось у червні 2007 року та листопаді 2009 року. За результатами перевірки складено акт №147/23-4/3082322, висновками якого встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за грудень 2009 року на суму 267 633,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/7044 від 15 квітня 2010 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2011 року у справі №2а-3716/10/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року, визнано протиправним податкове повідомлення-рішення №/0/7044 від 15 квітня 2010 року на суму 7 717,00 грн.

У червні 2010 року податковим органом проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за березень 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось у лютому 2010 року. За результатами перевірки складено акт №463/23-4/30823262 від 1 липня 2010 року, відповідно до висновків якого, податковим органом встановлено завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2010 року у сумі 25 889,47 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення №/0/13445 від 15 липня 2010 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2010 року на 25 889,47 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2011 року в адміністративній справі №2а-7008/11/1370 позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №/0/13445 від 15 липня 2010 року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2011pоку.

Таким чином, постанови Львівського окружного адміністративного суду у справі №2а-3716/10/1370, та у справі №2а-7008/11/1370 набрали законної сили з моменту проголошення ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду.

Приймаючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що розмір належного Товариству бюджетного відшкодування по декларації за грудень 2009 року на загальну суму 7 717,00 грн та по декларації за березень 2010 року на загальну суму 25 889,47 грн встановлений наведеними вище судовими рішеннями, які набрали законної сили, відповідно, правомірність заявленої платником податків до відшкодування суми податку на додану вартість підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, а відтак, вказані обставини не потребують додаткового доказування.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі № 2а-7784/12/1370 (№ 876/7875/14) залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду