Справа № 340/1023/19
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1023/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 (головуючий суддя Жук Р.В.)

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо нездійснення ОСОБА_1 , перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04 грудня 2018 року та з 01 січня 2019 року;

2) зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 , з 04 грудня 2018 року та 01 січня 2019 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області №855 від 13.12.2018 року та №72 від 15.01.2019 року з урахуванням фактично отриманих виплат;

3) встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Позов обґрунтовано тим, що відмова відповідача у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 року та з 01.01.2019 року є незаконною, порушує його конституційні права та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що згідно із ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, тому, за встановлених обставин справи, та з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018, тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивачу за період з 04.12.2018 року по 01.01.2019 року та з 01.01.2019 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скарга, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що на підставі заяв позивача та довідок про суддівську винагороду станом на 01.12.2018 року від 01.01.2019 року здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019 року та з 01.02.2019 року. Посилається на те, що для проведення перерахунку надано довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці станом на 01.12.2018 року та 01.01.2019 року в яких зазначено новий розмір суддівської винагороди працюючого судді. Згідно поданих заяв з врахуванням поданих довідок головним управлінням з 01.01.2019 року та з 01.02.2019 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що відповідає вимогам п. 4 Порядку № 3-1 від 25.01.2008 року, а саме, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися складові суддівської винагороди. Також зазначив, що в силу ст. 47 ЗУ №1058, пенсія виплачується щомісячно, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання або через установи банків.

Позивачем до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує довічне грошове утримання. У зв`язку з зміною посадового окладу працюючих суддів, позивачем отримані довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №855 від 13.12.2018 року та №72 від 15.01.2019 року (а.с.10-11), у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру заробітної плати, вказаної у довідках Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області №855 від 13.12.2018 року та №72 від 15.01.2019 року, з 04.12.2018 року та з 01.01.2019 року (а.с.12-13).

Відповідач повідомив позивачу про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019 року та з 01.02.2019 року. Позивач не погоджується з перерахунком довічного грошового утримання з 01.01.2019 року та з 01.02.2019 року та вважає, що перерахунок має бути здійснено з 01.12.2018 року та 01.01.2019 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 від 04.12.2018 року, норми Закону України від 15.05.2018 №2415 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, обґрунтовуючи правомірність проведеного перерахунку відповідач зазначає про те, що відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці перерахунок проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Оскільки Закон України від 15.05.2018 №2415 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" набрав чинності лише 22.07.2018 року, рішення Конституційного суду України було прийнято 04.12.2018 року, а зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно до Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" відбулось з 01.01.2019 року, перерахунок щомісячного грошового утримання позивачу слід здійснювати з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінились розміри складових суддівської винагороди судді.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з таким аргументом відповідача, з огляду на наступне:

Норми статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлюють, що, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

04.12.2018 Конституційним судом прийнято рішення №11-р/2018, згідно якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.3 ст.133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд".

Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно:

з 01.01.2011 - 6 мінімальних заробітних плат;

з 01.01.2012 - 8 мінімальних заробітних плат;

з 01.01.2013 - 10 мінімальних заробітних плат;

з 01.01.2014 - 12 мінімальних заробітних плат;

з 01.01.2015 - 15 мінімальних заробітних плат".

Також, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.10 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", за яким "суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу", для цілей застосування окремих положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" зі змінами.

В частині 3 резолютивної частини Рішення також вказано, що положення ч.ч. 3, 10 ст.133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІII "Про забезпечення права на справедливий суд", які визнані неконституційними п.п.1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, Конституційний суд України в даному рішенні відновив права на отримання посадового окладу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2015, а також зазначив, що положення ч.3 ст.133 Закону №2453 в редакції Закону №192 звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів у частині зменшення гарантованого розміру винагороди судді, створює загрозу для незалежності як судді, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддю через розмір його матеріального забезпечення, оскільки положення ч.3 ст.133 Закону №2453 в редакції Закону №192 суперечить ч.ч.1,2 ст.26 Конституції України.

Також Конституційний суд України в даному рішенні вказав, що якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення ч.10 ст.133 Закону №2453 у редакції Закону №192, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача із відповідною заявою, додавши довідку про розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці від 13.12.2018 року та 15.01.2019 року.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положення, які визнані неконституційними (п.п. 1, 2 резолютивної частини цього Рішення), втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а саме з 04.12.2018 року.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначене є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці з 04.12.2018, оскільки в даному випадку, у відповідності до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, не відбувається зміна розміру щомісячного грошового утримання суддям, а виключно відновлюються раніше порушені права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання за період з 04.12.2018 року по 01.01.2019 року та з 01.01.2019 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для його скасування.

З огляду на характер спірних правовідносин та результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В повному обсязі постанова виготовлена 04.09.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров