Справа № 420/4188/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4188/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, та скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з у рахуванням уточнень (від 04.09.2019р. б/н), просить суд визнати протиправною бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо не скасування арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №33549642 від 23.07.2012року, реєстраційний номер обтяження: 12774102; скасувати арешт з нежилого приміщення, загальною площею 72,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №33549642 від 23.07.2012року, реєстраційний номер обтяження: 12774102.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.06.2013р., з урахуванням положень п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІV, на підставі заяви стягувача - ПАТ «Дельта банк», виконавче провадження №36294393 завершено. Однак, арешт з нежилого приміщення, загальною площею 27,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , державним виконавцем не знято.

Відповідач - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених запереченнях (від 04.09.2019р. вхід.№ЕП/6420/19), наголошуючи, що 29.12.2012року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№33549642 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Також, відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчою документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову, чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Таким чином, у державного виконавця не було законних підстав для зняття арешту.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що від повноважного представника позивача - ОСОБА_1 до суду надійшла заява (від 05.09.2019р. вхід.№31746/19) про розгляд справи без його участі, а представник відповідача - Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, повноважний представник ОСОБА_1 звернувся до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області із клопотанням від 11.06.2019р. щодо зняття арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №33549642 від 23.07.2012року, реєстраційний номер обтяження: 12774102.

За результатами розгляду вищеозначеного Клопотання від 11.06.2019р. щодо зняття арешту з нерухомого майна Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ім`я повноважного представника позивача - ОСОБА_1 надіслано Лист від 18.06.2019р. №25554, за підписом заступника начальника відділу Дараган В.О., у якому зазначено, що згідно Постанови ВП №36294393 від 03.06.2013року, яка видана головним державним виконавцем ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В., виконавче провадження завершено на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції на 2013р., у зв`язку з чим законодавчо передбачені підстави для зняття арешту на підставі вищезазначеної постанови, яка видана іншим відділом ДВС, відсутні.

Не погодившись з означеною відповіддю Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, викладеною в Листі від 18.06.2019р. №25554, позивач - ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо не скасування арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №33549642 від 23.07.2012року, реєстраційний номер обтяження: 12774102; скасування арешту з нежилого приміщення, загальною площею 72,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №33549642 від 23.07.2012року, реєстраційний номер обтяження: 12774102, є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, на примусовому виконанні Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебував виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С №172 від 28.02.2012р. щодо звернення стягнення на нежитлове приміщення-солярій у будинку за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 72,2кв.м., котре на праві власності належить ОСОБА_1 . Стягувач - ПАТ «Дельта-Банк».

З матеріалів справи вбачається, що Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 23.07.2012р. ВП №33549642, на нежитлове приміщення, загальною площею 72,2кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , котре належить ОСОБА_1 , накладено арешт.

У подальшому, 03.06.2013р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В., з урахуванням положень п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С №172 від 28.02.2012р. щодо звернення стягнення на нежитлове приміщення-солярій у будинку за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 72,2кв.м., котре на праві власності належить ОСОБА_1 , повернуто стягувачу - ПАТ «Дельта-Банк».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно ст.1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема, у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Судом встановлено, що на виконання означених вимог чинного законодавства, 03.06.2013р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В., з урахуванням положень п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С №172 від 28.02.2012р. щодо звернення стягнення на нежитлове приміщення-солярій у будинку за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 72,2кв.м., котре на праві власності належить ОСОБА_1 , повернуто стягувачу - ПАТ «Дельта-Банк».

При цьому, судом встановлено, що при винесенні означеної Постанови від 03.06.2013р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. не було вирішено питання щодо зняття арешту з нежилого приміщення, загальною площею 72,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , котре на праві власності належить ОСОБА_1 .

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачено статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частин 1,2 якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що після повернення виконавчого документа стягувачеві або закінчення виконавчого провадження, виконавчі дії державним виконавцем не здійснюються, а тому, у даному випадку, накладений державним виконавцем арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 72,2кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , котре на праві власності належить ОСОБА_1 , порушує права, свободи, та охоронювані законом інтереси позивача.

Порядок зняття арешту з майна передбачено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями), відповідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області належними та допустимими доказами не доведено правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно позивача, попри відсутність відкритих виконавчих проваджень, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про даний арешт перешкоджає ОСОБА_1 розпоряджатись своїм правом власності, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи, що виконавче провадження №33549642, у межах якого накладено арешт на майно позивача, знищено у зв`язку з його завершенням без застосування передбачених Законом України «Про виконавче провадження» наслідків завершення такого виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача, з урахуванням статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», є зняття судом арешту з нежилого приміщення, загальною площею 72,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №33549642 від 23.07.2012року, реєстраційний номер обтяження: 12774102.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання відповідача - Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області на те, що 29.12.2012року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№33549642 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки жодних доказів на підтвердження означеного, на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України, суб`єктом владних повноважень суду не надано.

Між тим, закінчення строку зберігання матеріалів виконавчого провадження не може слугувати підставою для відмови у відновленні порушених прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмових запереченнях.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, та скасування арешту, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо не скасування арешту з нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №33549642 від 23.07.2012року, реєстраційний номер обтяження: 12774102.

3. Зняти арешт з нежилого приміщення, загальною площею 72,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №33549642 від 23.07.2012року, реєстраційний номер обтяження: 12774102.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65102, м.Одеса, вул.1-а Сортувальна,36-Г, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1536(одна тисяча п`ятсот тридцять шість)грн. 80коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.