Справа № 159/4532/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 рокум. КовельСправа № 159/4532/19

Провадження № 2 -а/159/141/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження (письмового) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ПП у Волинській області ДПП НП України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 12.08.19 р. подав до суду вказаний вище адміністративний позов. Просить скасувати як незаконну постанову серії ДП 18 № 247464 від 02.08.19 р., винесену поліцейським роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області ДПП Гречиною Н.П., яка діє від імені відповідача у справі, якою його притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП (далі оскаржувана постанова). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою він о 23 год. 34 хв. 02.08.19 р. керував автомобілем марки «МАН», д. з. НОМЕР_1 , на 488 км а/д М - 07 Київ Ковель Ягодин у темну пору доби і на причепі не горіли задні габаритні ліхтарі, чим порушив п. п. 31.1; 31.6 «б» ПДР України. Вважає дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови неправомірними, а саму оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням вимог матеріального та процесуального права. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП. Дійсно 02.08.19 р. він рухався вказаним вище автомобілем на 488 км а/д М 07 Київ Ковель Ягодин. Під час руху у зв`язку з поганим станом дорожнього покриття у авто, яким він керував, згорів задній габаритний ліхтар. Покликаючись на ч. 1 ст. 121 КУпАП, п. 31.6. пп. «б» ПДР України, зазначає, що коли він виїжджав з кордону усі світлові прилади у його т/з були справними. З наведеної вище причини в процесі руху один із задніх габаритів працювати перестав. Така несправність не може бути виявлена водієм під час руху, так як габарити розташовані позаду т/з. Відразу ж після виявлення несправності після зупинення його т/з ця несправність ним була усунута. Він не продовжив рух з такою несправністю. У зв`язку з незнанням чинного законодавства, без застосування норм закону, оцінки доказів, відповідач дійшов хибного висновку про наявність його винуватості у вчиненні адмінправопорушення. З оскаржуваної постанови не зрозуміла суть і обставини правопорушення. Вважає своє право порушеним відповідачем. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13.08.19 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному (письмовому) провадженні без виклику позивача та представника відповідача.

Копія вказаної вище ухвали суду та позовної заяви з доданими до неї документами отримана відповідачем під розпис 19.08.19 р..

23.08.19 р. представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, однак, без підтвердження надіслання його копії та копій доданих до нього документів позивачеві відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України, за яким позов не визнається у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву зазначено, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог закону. Покликаючись на ст. 283, ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, п. 11 ч. 1 ст. 23, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 1.1, 31.1 ПДР України, представник відповідача зазначає, що позивачеві було роз`яснено його права та обов`язки при винесенні оскаржуваної постанови. Позивач порушив вказані у оскаржуваній постанові положення ПДР України, що вбачається з відеозапису правопорушення з боді камери поліцейського. Зазначено прохання про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

За змістом п. 31.1 ПДР України, що інкримінований позивачеві, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств - виробників та іншої нормативно - технічної документації.

За змістом п. 31.6, п. п. «б» ПДР України, що інкримінований позивачеві, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Ч. 1 ст. 121 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за, серед іншого, керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, за що передбачено штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, дійсно, така була винесена поліцейським 02.08.19 р.. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу. Оскаржувана постанова містить додаток виді матеріалів відеофіксування порушення, пояснення водія. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис.

Суд враховує, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Приписами п. 31.4. 3 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1 306 від 10.10.01 р. забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішніх і світлових приладів, зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Таким чином, експлуатація транспортного засобу в якому не горів задній лівий габаритний вогонь в темну пору доби створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до змісту п. п. 19.1, 19.4 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої, як, зокрема, - (пп. в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Примітка (до п. 19.1). В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація.

В умовах недостатньої видимості дозволяється додатково увімкнути ближнє світло або протитуманні фари та задні протитуманні ліхтарі.

Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог пунктів 9.10 і 9.11 цих Правил.

Тобто вказані вище норми права визначають несправність габаритних ліхтарів на причепі обставиною, яка є безумовною до заборони руху при її наявності, а у випадку зупинення т/з навіть зобов`язує прибрати т/з за межі дороги, зокрема.

Позивачеві ж інкриміновано порушення вимог п. 31.1 ПДР України, згідно із яким техстан т/з та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, зокрема.

Позивачеві інкриміновано також порушення вимог п. 31.6, пп «б» ПДР України, згідно із яким забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Відповідно ж до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак у матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що позивач у порушення вимог ПДР України зумисне продовжив подальший рух транспортним засобом, у якому у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горіли задні габаритні ліхтарі на причепі.

З відтвореного у судовому засіданні відеозапису з місця зупинення поліцейськими позивача як водія, слідує, що останній негайно після зупинення усунув несправність у місці зупинення; заперечував проти доводів поліцейського про вчинення ним такого правопорушення; пропонував пересвідчитись у його кабіні, що індикатора роботи таких ліхтарів у нього немає. Однак жоден з таких доводів позивача поліцейським у оскаржуваній постанові не спростований.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, поліцейським, яка діяла від імені відповідача - юридичної особи, було винесено щодо позивача оскаржувану постанову із зазначенням порушення позивачем тих нормативних актів (пунктів ПДР України), що, однак, не відповідає суті вказаного у оскаржуваній постанові правопорушення; доводи позивача у оскаржуваній постанові не спростовані жодним чином.

За таких умов оскаржувану постанову неможливо визнати законною.

Підсумково у судовому засіданні суд прийшов до висновку, що поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Аналізуючи доводи відзиву на позовну заяву, суд, разом з тим зазначає, що будь яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачем та його представником суду не надано.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження у справі, так як відповідачем та його представником не надано доказів правомірності притягнення позивача до відповідальності.

При зверненні до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суму судового збору на доход держави слід стягнути з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, 36, 38, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, ч. 1, ст. 121 КУпАП, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 02.08.19 р. від 02.08.19 р., винесену поліцейським роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області ДПП НП України Гречиною Н.П. про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 340 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на доход держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп. судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 43005, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Представник відповідача Моніч Тетяна Миколаївна, адреса місця служби: 45008, м. Ковель, вул. Незалежності, 156.

Головуючий:І. М. Логвинюк