Справа № 819/1316/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2019 року

Київ

справа №819/1316/16

провадження №К/9901/33367/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 819/1316/16

за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення фонду державного майна України по Тернопільській області про скасування наказу, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року (суддя Білоус І.О.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року (судді Яворський І.О., Кухтей Р.В., Нос С.П.),

І. Суть спору

1. У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області (далі - Регіональне відділення ФДМ) та з урахуванням уточнень позовних вимог просила скасувати наказ Регіонального відділення ФДМ від 03 жовтня 2016 року № 105 про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста у зв`язку із скороченням чисельності та штату регіонального відділення відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП); скасувати наказ Регіонального відділення ФДМ № 90 від 12 липня 2016 року про позбавлення рангу; поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста; стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

2. В обґрунтування позовних вимог, зокрема, зазначила, що її звільнення порушує статтю 184 КЗпП, оскільки на час звільнення вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 наказом Регіонального відділення ФДМ (з особового складу) від 22.07.2008 № 71 «Про призначення ОСОБА_1 », з 22.07.2008 призначена на посаду провідного спеціаліста відділу обліку та управління корпоративними правами держави, який з 21.10.2008 відповідно до переліку № 3 змін у штатному розписі на 2008 рік Регіонального відділення ФДМ, перейменований у Відділ управління корпоративними правами держави.

4. Наказом Регіонального відділення ФДМ (з особового складу) від 03.03.2012 №18 «Про призначення працівників регіонального відділення» ОСОБА_1 призначено з 03.03.2012 за її згодою, на посаду провідного спеціаліста відділу корпоративного управління.

5. Відповідно до наказу Регіонального відділення ФДМ (з особового складу) від 05.02.2014 № 10 «Про структуру та штатний розпис регіонального відділення на 2014 рік», позивачку переведено з 06.02.2014 на посаду провідного спеціаліста відділу реформування власності та продажу акцій, а з 21.05.2015, за наказом (з особового складу) № 47, переведено на посаду провідного спеціаліста відділу оцінки державного майна.

6. На підставі поданих ОСОБА_1 заяв вона перебувала у таких відпустках:

- по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.03.2011 по 01.01.2014 (наказ регіонального відділення від 09.03.2011 № 22 «Про надання відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_1 »);

- без збереження заробітної плати з 01.01.2014 по 01.01.2015 у зв`язку з потребою в індивідуальному догляді матері за дитиною (наказ від 27.12.2013 №129 «Про надання відпустки ОСОБА_1 », заключення ЛКК № 1487/01 від 24.12.2013).

7. 31 грудня 2014 року ОСОБА_1 виявила бажання приступити до роботи після закінчення терміну відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з потребою в індивідуальному догляді матері за дитиною, відповідно до медичного висновку, про що подала відповідну заяву від 23.12.2014.

8. 26 грудня 2014 року Регіональне відділення ФДМ видало наказ (з особового складу) № 140 «Про вихід на роботу ОСОБА_1 », зі змісту якого висновується, що ОСОБА_1 , провідного спеціаліста відділу реформування власності та продажу акцій, з 31.12.2014 вважати такою, що приступила до роботи після закінчення відпустки без збереження заробітної плати у зв`язку з потребою в індивідуальному догляді матері за дитиною.

9. 30 липня 2015 року позивачка повторно звернулась до Регіонального відділення ФДМ із заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати, тривалістю, визначеною в довідці від 28.07.2015 № 268 про потребу дитини у домашньому догляді, виданою поліклінічним відділом Тернопільської дитячої комунальної лікарні з 31.07.2015 до 31.07.2016.

10. На цій підставі Регіональне відділення ФДМ видало наказ № 70 від 31.07.2015 «Про надання відпустки ОСОБА_1 », згідно з яким ОСОБА_1 , провідному спеціалісту відділу оцінки державного майна, надано відпустку без збереження заробітної плати з 03.08.2015 до 31.07.2016 у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді, відповідно до довідки від 28.07.2015 № 268.

11. На виконання пункту 9 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, законодавчих актів Україні» щодо скорочення чисельності працівників державних органів з метою оптимізації структури чисельності регіональних відділень Фонду державного майна України, раціонального використанню бюджетних коштів, наказом Фонду державного майна України (з особового складу) від 01.09.2015 № 137-р «Про затвердження штатної чисельності працівників регіональних відділень Фонду державного майна України», по Регіональному відділенню ФДМ затверджено граничну чисельність працівників в кількості 32 штатні посади.

12. Також цим наказом визначено основні напрямки роботи регіональних відділень, які мають виконуватись у самостійних структурних підрозділах, до яких віднесено, зокрема, оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

13. На виконання наказу Фонду державного майна України від 01.09.2015 № 137-р «Про затвердження штатної чисельності працівників регіональних відділень Фонду державного майна України», Регіональне відділення ФДМ розробило структуру та штатний розпис на 2015 рік, які затверджені Головою Фонду державного майна України.

14. Наказом Регіонального відділення ФДМ від 26.10.2015 № 00627 «Про введення в дію штатного розпису регіонального відділення» з 27.10.2015 введено в дію структуру та штатний розпис на 2015 рік Регіонального відділення ФДМ в кількості 32 штатні одиниці.

15. На момент реорганізації Регіонального відділення ФДМ, позивачка працювала у відділі оцінки державного майна, який налічував 6 штатних одиниць: начальник відділу - 1; головний спеціаліст - 4; провідний спеціаліст -1.

16. З 27.10.2015 відділ реорганізовано у сектор оцінки майна майнових прав та професійно оціночної діяльності в кількості 4 штатних одиниці: завідувач сектору - 1; головний спеціаліст - 3.

17. У цьому зв`язку суди зазначили, що на виконання вимог статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», вимогою для працівників структурних підрозділів державних органів приватизації, які проводять оцінку та рецензування звітів про оцінку майна (актів оцінки майна), мати чинне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача.

18. На підставі порівняльного аналізу штатного розпису регіонального відділення до реорганізації станом на 2015 рік і штатного розпису регіонального відділення після реорганізації на 2015 рік, затвердженого 19.10.2015, суди констатували, що посади провідного спеціаліста у відділі оцінки державного майна (після реорганізації - сектор оцінки майна майнових прав та професійної оціночної діяльності) - не передбачено.

19. Суди попередніх інстанцій встановили, що з 27.10.2015 посада провідного спеціаліста скорочена та не передбачена в інших структурних підрозділах, у зв`язку з чим ствердили, що реорганізація Регіонального відділення ФДМ супроводжувалася зміною в організації праці, скороченням чисельності та штату працівників, в кількості 19 чоловік, включаючи посаду, яку займала позивачка (провідний спеціаліст відділу оцінки державного майна).

20. 27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 під розпис персонально попереджена, що відповідно до наказу Фонду державного майна України від 01.09.2015 № 137-р «Про затвердження штатної чисельності працівників регіональних відділень Фонду державного майна України» та наказу регіонального відділення від 26.10.2015 № 00627 «Про введення в дію штатного розпису регіонального відділення», у зв`язку з проведенням у регіональному відділенні скорочення чисельності та штату посада, яку вона займала, підлягає скороченню. Також повідомлено, що після її виходу з відпустки для догляду за дитиною до шести років за медичними показаннями, у разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії, вона буде запропонована позивачці відповідно до вимог чинного законодавства.

21. 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Регіонального відділення ФДМ із заявою щодо проведення з нею остаточних розрахунків при звільненні у строки, передбачені статтею 116 КЗпП, в тому числі просила виплатити вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до статті 44 КЗпП. Регіональне відділення ФДМ листом від 03.10.2016 №18-05-03672 повідомило її про терміни розрахунків при звільненні та види виплат, що їй будуть нараховані.

22. Оскільки протягом двомісячного терміну у Регіональному відділенні ФДМ не було вакантної посади провідного спеціаліста, яка б відповідала кваліфікації позивачки, останню звільнили з роботи 03.10.2016 згідно з наказом Регіонального відділення ФДМ від 03.10.2016 № 105 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП та провели в день звільнення остаточний розрахунок з виплати заробітної плати, компенсацію за невикористаних 20 днів відпустки та вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку.

23. Не погодившись з правомірністю свого звільнення позивач звернулася з цим позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

24. Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 23 грудня 2016 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

25. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 березня 2017 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

26. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, з посиланням на статті 2, 40, 41 Закону № 889-VІІІ, постанову Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» зазначив, що за групою оплати праці посади провідних спеціалістів державних органів відносяться до групи 8, а посади головних спеціалістів - до 7 групи.

27. Зважаючи на відсутність з 31.05.2016 у штатному розписі посад, рівнозначних посаді, на якій перебувала позивачка (провідний спеціаліст відділу оцінки державного майна), суди дійшли висновку, що при її звільненні з метою працевлаштування їй не могли запропонувати посади іншої групи (у зв`язку зі зміною порядку призначення на посади), як і рівнозначної посади (оскільки таких у період з 01.08.2016 по 03.10.2016 не було).

28. Також суди зауважили, що посади, наявні з дати попередження ОСОБА_1 про звільнення та на дату її виходу з відпустки для догляду за дитиною до шести років за медичними показаннями і до дати її звільнення, а саме: тимчасово вакантна посада головного спеціаліста юридичного сектору на час відпустки для догляду за дитиною до трирічного віку та посада робітника з обслуговування й ремонту будинків регіонального відділення (не є посадою державної служби, а відноситься до посад робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади), не відповідали її кваліфікації через відсутність у неї юридичної освіти та навичок (щодо забезпечення зняття з охорони приміщень, підтримання в належному стані будівлі, приміщень регіонального відділення та прилеглої території, систем центрального опалення, водопостачанню каналізації, енергопостачання, водостоків теплопостачання, вентиляції), тому не могли бути їй запропоновані.

29. З огляду на зазначене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що оскільки в Регіональному відділенні ФДМ на час фактичного звільнення ОСОБА_1 не було вакантної посади провідного спеціаліста, іншої рівнозначної та нижчої вакантної посади державної служби, яка б відповідала за своєю спеціальністю кваліфікації та досвіду роботи позивачки, відповідач при її звільненні з посади провідного спеціаліста відділу оцінки державного майна не порушив частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП.

30. Щодо порушення статті 184 КЗпП суди попередніх інстанцій додали, що під час перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати її трудова книжка та особова справа зберігалися у Регіональному відділенні ФДМ, заходів щодо її звільнення відповідач не вживав. Протягом встановленого статтею 49-2 КЗпП двомісячного терміну позивачка відповідно до наказу Регіонального відділення від 16.09.2016 № 49, з 19.09.2016 по 30.09.2016 перебувала у щорічній основній відпустці, їй виплатили матеріальну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку. Протягом цього двомісячного терміну у відповідача не було вакантної посади провідного спеціаліста, яка б відповідала кваліфікації позивачки, тому остання правомірно звільнена з роботи 03.10.2016 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП.

31. На підставі наведених обставин справи суди констатували, що на день звільнення ОСОБА_1 гарантії, визначені статтею 184 КЗпП на неї не поширювалися, адже відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, зазначеною у медичному висновку для догляду за дитиною, закінчилася 31.07.2016.

32. Щодо вимоги про скасування наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області № 90 від 12.07.2016 суди зазначили, що оскільки позивачка з 01.08.2016, тобто з першого робочого дня після виходу її з відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку за медичними показами, попереджена про наступне вивільнення та працювала до звільнення 03.10.2016 на посаді провідного спеціаліста відділу оцінки державного майна, яка не передбачена у штатному розписі, затвердженому Головою Фонду державного майна України від 31.05.2016, підстав для видання наказу від 31.05.2016 № 45 «Про встановлення надбавки за вислугу років та присвоєння рангу ОСОБА_1 » не було. Тобто цей наказ скасовано для усунення помилки.

IV. Касаційне оскарження

33. У касаційні скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

34. Обґрунтовуючи касаційну скаргу зазначила, що за правилами частини другої статті 184 КЗпП заборонено звільняти жінок, у якої є дитина віком до трьох (шести) років, крім випадків повної ліквідації підприємства. Також, на думку позивача, заборонено скорочувати посади осіб, які перебувають у відпустці, зокрема, по догляду за дитиною. Позивач зауважила, що після закінчення відпустки по догляду за дитиною вона вийшла на роботу і продовжувала працювати на посаді провідного спеціаліста після того, як офіційно введено новий штатний розпис (за яким її посаду скоротили). У цьому зв`язку позивач додала, що відповідач неправомірно позбавив її рангу і суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки обставинам справи в цій частині.

35. Відповідач подав заперечення на касаційну скаргу, просить залишити оскаржені судові рішення без змін. З-поміж іншого зазначив, що на дату виходу позивача з відпустки по догляду за дитиною діяв новий Закон України «Про державну службу», на підставі якого у Регіональному відділення ФДМ відбулася реорганізація, яка супроводжувалася скороченням штатної чисельності (зокрема посади провідного спеціаліста, на якій працювала позивач). При звільненні відповідач дотримався встановленої процедури стосовно попередження за два місяці. Щодо працевлаштування позивача, то в обсязі своїх можливостей відповідач не міг запропонувати позивачу посади, які не є рівнозначними тій, яку вона обіймала. Зокрема, новим штатним розписом було перебачено вакантні посади, однак вони належать до іншої (вищої) групи оплати праці і для того, щоб бути призначеним на ці посади позивач відповідно до вимог зазначеного Закону мала б пройти конкурс. Між тим вакантних нижчих посад новим штатним розписом не передбачено і протягом двох місяців таких не з`явилося, у зв`язку з чим позивача звільнили на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП. Відповідач також наголосив, що статті 184 КЗпП при цьому не порушено і висновки судів попередніх інстанцій в цій частині є правильними.

Релевантні джерела права й акти їх застосування

36. За змістом пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

37. За частиною другою статті 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

38. За частинами першою-третьою статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

39. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

40. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

41. Відповідно до частини третьої статті 184 КЗпП звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

42. Відповідно до частини шостої статті 179 КЗпП у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

43. Відповідно до частин першої, другої статті 41 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

44. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

VI. Позиція Верховного Суду

45. В обсязі встановлених в цій справі обставин і правового регулювання спірних відносин колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

46. Судячи зі встановлених обставин справи, запропонувати позивачу рівнозначну посаду відповідач не міг з об`єктивних причин - тому що такої посади новим штатним розписом не було передбачено. У цьому зв`язку суди з`ясували, що за новим штатним розписом вакантні посади були, однак призначити на них позивача (у порядку переведення) відповідач не міг з огляду на положення статті 41 Закону № 889-VIII, позаяк ці посади не були рівнозначними тій, яку обіймала позивач. Понад те, позивач не відповідала кваліфікаційнім вимогам для існуючих (вакантних) посад, що поряд з наведеним дає підстави погодитися з позицією відповідача про неприпустимість такого працевлаштування всупереч вимог законодавства.

47. Доводи позивача про те, що не підлягають скороченню посади осіб, які перебувають, зокрема, у відпустці по догляду за дитиною, ґрунтуються на хибному тлумаченні законодавства. Суди встановили, що зміни у штатному розписі відповідача відбулися у зв`язку з набранням чинності Закону № 889-VIII і при скороченні посад у державному органі не бралися до уваги сімейні обставини осіб, які працюють на цих посадах.

48. З приводу покликання позивача на порушення статті 184 КЗпП при її звільненні, то за обставин цієї справи такі твердження також є безпідставними. На дату звільнення позивач не була у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, право на отримання якої передбачено частиною шостою статі 179 КЗпП. Оскільки стаття 184 КЗпП відсилає до вказаної норми як умови, з якою пов`язується заборона звільнення жінок, які мають дітей віком до шести років, висновки судів попередніх інстанцій в цій частині є правильними.

50. Стосовно доводів позивача про неправомірне позбавлення її рангу державного службовця, то за встановлених обставин справи ці доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, яких вони дійшли, відмовляючи в цій частині позовних вимог.

51. Переглянувши оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах своїх повноважень та доводів касаційної скарги колегія судів вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржених судових рішень відсутні.

52. Доводи касаційної скарги зазначених обставин та висновків судів не спростовують.

53. З урахуванням вимог статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу треба залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

54. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич