Справа № 140/2228/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2228/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 16.02.2018 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 №78, зобов`язання вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 16.02.2018, з урахуванням проведених виплат, та факту подання усіх документів, передбачених законодавством, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 23.06.2014 по 27.07.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції. 28.09.2014 під час виконання обов`язків військової служби в районі населеного пункту Дзеркальне Донецької області під час взяття в полон незаконними збройними формуваннями одержав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудного та поперекового відділу хребта. 07.05.2015 позивача виключено із списків особового складу.

26.06.2015 медико-соціальна експертна комісія встановила позивачу ІІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим позивачу була виплачена компенсація в розмірі 182 700 грн.

16.02.2018 медико-соціальна експертна комісія встановила позивачу ІІ групу інвалідності, а в травні 2019 року позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою та підтверджуючими документами про виплату компенсації у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності з врахуванням виплачених сум.

Однак відповідач рішенням, оформленим протоколом від 14.06.2019 №78, відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, оскільки зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки норма Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка встановлює обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності понад дворічний термін, на спірні правовідносини не розповсюджується.

Відповідно до ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що абзацом другим пункту 2 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Позивачу 26.06.2015 було встановлено ІІІ групу інвалідності, а ІІ групу інвалідності позивач отримав 16.02.2018, тобто після спливу двох років з часу встановлення III групи інвалідності, а відтак відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23.06.2014 по 27.07.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2014 №7346 (а.с.6).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2014 №640 28.09.2014 позивач під час виконання обов`язків військової служби в районі населеного пункту Дзеркальне Донецької області під час взяття в полон незаконними збройними формуваннями одержав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудного та поперекового відділу хребта (а.с.5).

07.05.2015 позивача виключено із списків особового складу, що підтверджується витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.04.2015 №31 (а.с.7).

26.06.2015 медико-соціальна експертна комісія встановила позивачу ІІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби (а.с.12).

У зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності позивачу була виплачена компенсація в розмірі 182 700 грн.

16.02.2018 медико-соціальна експертна комісія встановила позивачу ІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини (а.с.11).

У травні 2019 року позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою та підтверджуючими документами про виплату компенсації у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності з врахуванням виплачених сум.

Відповідач рішенням, оформленим протоколом від 14.06.2019 №78, відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, оскільки зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності (а.с.15).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся в суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин абзацу 2 пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності … є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Акт медико-соціальної експертної комісії, який первинно підтверджує інвалідність, складено 26.06.2015, відтак до цих правовідносин застосовується законодавство, що діяло станом на 26.06.2015.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону №2011-XII (у редакції, чинній станом на 26.06.2015) одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (пункті 4).

Пункт б частини першої статті 16-2 Закону №2011-XII (у редакції, чинній станом на 18.09.2015) передбачає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі … 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІI групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Згідно із пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим, який передбачає, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, обидві норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абзаци 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (2015) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.

Правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII застосовується до позивача.

З аналізу наведених норм Закону №2011-XII та Порядку №975 вбачається, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, проте при зміні групи інвалідності протягом двох років з моменту її первинного встановлення.

Таким чином, оскільки дворічний строк, передбачений пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII, не було додержано, тому суд дійшов висновку, що позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення, прийняте відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи прийняте (вчинене) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржуване рішення, діяв відповідно до норм чинного законодавства та за наявності визначених законодавством підстав, а відтак позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 16.02.2018 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.06.2019 №78 є безпідставною та не підлягає задоволенню.

У зв`язку з необґрунтованістю позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні пов`язаної з нею вимоги про зобов`язання вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 16.02.2018, з урахуванням проведених виплат, та факту подання усіх документів, передбачених законодавством, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В зв`язку з перебуванням судді Дмитрука В.В. в щорічній відпустці з 05.08.2019 по 06.09.2019 включно, рішення винесено в перший робочий день судді після відпустки 09.09.2019.

Керуючись статтями 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук