Справа № 520/7742/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків

09 вересня 2019 р. № 520/7742/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) , Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить:

визнати протиправними дії Міністерства оборони України у недотриманні прав позивача на належний соціальний захист, пов`язаний з правом ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 1-ої групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530;

визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 1-ої групи інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.03.2019 року №40, п.66.;

зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 1-ої групи інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю від 18.05.2018 року у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530;

зобов`язати Міністерство оборони України (після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) призначити, нарахувати та здійснити виплату одноразової грошової допомоги через Харківський обласний військовий комісаріат ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 1-ої групи інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на момент встановлення 1-ої групи інвалідності у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він як інвалід 1 групи набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення йому інвалідності, а саме 11.09.2015.

Відповідач, Міністерство оборони України у відзиві на адміністративний позов, проти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що позивачу первинно інвалідність ІІ групи встановлено у 1987 році , вища І група інвалідності встановлена 11.09.2015, тобто більше ніж через два роки після первинного встановлення інвалідності, що виключає наявність правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги у відповідному розмірі.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративний позов не визнав , зазначив, що на момент первинного встановлення інвалідності позивачеві у 1987 році діюче на той час закодавство не передбачало виплату одноразової грошової допомоги, а отже з урахуванням положень абз.3 п.2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві , затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач як учасник бойових дій у складі Збройних Сил СРСР на території Демократичної Республіки Афганістан (де було одержано поранення, що спричинило настання 09.11.1987р. другої групи інвалідності, а 11.09.2015р. - першої групи інвалідності) звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу одержання виплати у порядку ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з настанням події інвалідності 1 групи.

Рішенням владного суб`єкта, оформленим листом від 26.07.2018р. №2222ВСЗ, позивача повідомлено про відсутність підстав для складання висновку з подальшим спрямуванням до Міністерства оборони України для прийняття остаточного рішення по суті призначення виплати або відмови у призначенні виплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 у справі 2040/6109/18 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації вcix документів розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України висновку з питання призначення позивачеві) одноразової грошової допомоги у порядку ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України висновок з питання призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у порядку ст.16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; у решті вимог позов - залишено без задоволення.

За результатом розгляду поданих документів відповідачем прийнято рішення від 29.03.2019 , яке оформлено протоколом № 40 про відмову у призначенні старшому прапорщику ОСОБА_1 одноразовою грошової допомоги з підстав відсутності права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час первинного встановлення інвалідності у 1987 році не існувало праової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, тоді як зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності. (п.66 протоколу).

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли внаслідок застосування до спірних правовідносин абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).

Станом на 09.11.1987 року, коли позивачу вперше встановлено ІІ групу інвалідності, Закон «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, що діяв у редакції, чинній з 11.02.2001, не передбачав виплати одноразової грошової допомоги. Соціальний захист військовослужбовців забезпечувався через механізм державного обов`язкового особистого страхування (ст. 16).

Норма про виплату одноразової грошової допомоги з`явилася вперше у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 № 3597-IV (набрав чинності 10.05.2006), яким Закон було викладено у новій редакції. Згодом до цього Закону неодноразово вносилися зміни. Проте, вони не зачіпали позивача, оскільки за одержанням одноразової грошової допомоги він не звертався і, відповідно, її не отримав.

Згідно довідки МСЕК від 11.09.2015 позивачу безстроково встановлено І групу інвалідності. Захворювання пов`язане з виконанням обов`язків внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 було затверджено «Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

У абз. 3 пункту 2,3 Постанови зазначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, з 11.09.2015 у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги. Тому до цих правовідносин застосовується законодавство, що діяло станом на 11.09.2015. Відповідно до ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011-XII це право позивач міг реалізувати протягом трьох років з його дня виникнення, тобто до 11.09.2018.

У межах трирічного строку, позивач звернувся до Харківського ОВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням І групи інвалідності з 11.09.2015 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на 11.09.2015) одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4).

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на 11.09.2015) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Доказів одержання позивачем одноразової грошової допомоги до 01.01.2014 р. матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (1987) правової норми, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, не було. Ця норма згодом з`явилася у пункті 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII і почала діяти з 01.01.2014.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Оскільки пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII не стосується відповідальності особи, зазначений Закон має пряму дію у часі, тобто застосовується до правовідносин, які виникли або тривають після набрання ним чинності.

Правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли до набрання чинності зазначеним Закону, тому пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII не застосовується до позивача та відповідно може бути застосований до осіб, яким первинне встановлення інвалідності відбулося після 01.01.2014.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи рішення про відмову позивачеві в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оформлене п. 66 протоколу №40 від 29.03.2019р. не врахував вказаних обставин, що мали значення для його прийняття, отже дане рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно направити висновок та документи щодо позивача про призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України, як способі відновлення порушеного права позивача, суд зауважує наступне.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Так суд, задовольняючи позов в частині скасування спірного рішення Міністерства оборони України, з метою дотримання процедури, встановленої Порядком, виходячи з пов`язаності позовних вимог, зобов`язує Харківський обласний військовий комісаріат повторно направити висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, у зв`язку з встановленням йому першої групи інвалідності в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право. Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", то суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вона поглинається вимогою про скасування рішення, якими такі дії оформлені.

За таких обставин, з врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, шляхом скасування рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачеві, оформлене пунктом 66 протоколу № 40 від 29.03.2019 року; зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно направити документи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

Крім того, з урахуванням вказаного, враховуючи положення ст.9 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи надані Харківським обласним військовим комісаріатом щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" з урахуванням висновків суду.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 1-ої групи інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.03.2019 року №40, п.66.

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги - ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом 1-ої групи інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним разом з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю від 18.05.2018 року у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи надані ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" з урахуванням висновків суду по даній справі.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.