Справа № 420/2484/19
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2484/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника позивача - Нестерової О.В. (згідно ордеру),

представника відповідача - Литвинчук Т.В. (за довіреністю),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та опису майна в податкову заставу,-

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.01.2019 року № та №.

Ухвалою суду від 02 травня 2019 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

11 травня 2019 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» (вх.№16421/19), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ «ТУРИСТ» вважає податкові повідомлення-рішення від 30.01.2019 р. № та № передчасними та такими, що підлягають скасуванню. 01.08.2017 р. між ТОВ «ТУРИСТ» та ТОВ «АВТОТРАНСЮГ» було укладено договір №АТ-Н-06/17 про надання послуг на об`єкті транспортної інфраструктури. Сторони договору при його укладенні визнавали, що укладений ними договір містить в тому числі ознаки договору комісії, тобто є змішаним договором. Контролюючий орган дійшов до висновку, що станом на 27.12.2018 р. є наявною прострочена дебіторська заборгованість у сумі 779640,50 рос. руб (331981,094 грн.). Відповідач не врахував того, що виявлена ним сума заборгованості фактично є доходом виконавця (ТОВ «АВТОТРАНСЮГ»), який утримано ним при перерахуванні коштів на рахунок ТОВ «ТУРИСТ» у повній відповідності до умов договору. Фактично, в кожному із перелічених відповідачем актів дачі-приймання послуг автостанції було окремо вказано суму доходу виконавця, яка утримується із суми, що підлягає сплаті позивачу. На банківський рахунок позивача надійшли в повному обсязі грошові кошти, зазначені в кожному з актів, із урахуванням суми утримання доходу виконавця. Крім того, відповідачем помилково зазначено, що за договором позивачем здійснено експорт послуг із перевезення пасажирів, адже відповідно до ст. 82 Митного кодексу України, експортом є остаточне вивезення за межі митної території України товару, а в даному випадку послуги, а в випадку, що розглядається послуга надається на користь позивача, резидента України, тобто здійснюється імпортна операція.

Ухвалою суду від 24 травня 2019 року визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

24 травня 2019 року до суду від відповідача за вх.№18720/19 надійшов відзив на позов (т.1 а.с.191-196), у якому відповідач посилаючись на обставини, встановлені в акті перевірки від 04.01.2019 р. № 24/15-32-14-02/31977085, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

26 червня 2019 року до суду від позивача за вх.№23008/19 надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.215-217), у якому позивач зазначає, що відповідач просто повторив висновок акту перевірки, пославшись на наявність заборгованості з валютної виручки, при цьому не надав жодних заперечень стосовно однієї з основних підстав позову. Посилання відповідача на п. 1.9. Розділу 1 Інструкції №136 Про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями є недоречним, адже відповідний пункт регулює саме зменшення вартості послуги, а не порядок її оплати шляхом утримання. Вимоги ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових).

26 червня 2019 року представник позивача подала до суду за вх.№23009/19 заяву про збільшення позовних вимог, у якій позовні вимоги викладені в такій редакції:

1.Скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.01.2019р. №;

2.Скасувати податкове повідомлення рішення від 30.01.2019р. за № ;

3.Скасувати податкову вимогу від 23.04.2019 року №17494-50;

4.Скасувати опис майна в податкову заставу №56/11/15-32-50-08 від 23.04.2019 року.

Ухвалою суду від 03 липня 2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» про збільшення позовних вимог залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків заяви про уточнення позовних вимог з дня отримання копії ухвали.

23 липня 2019 року усною ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог (вх.№23009/19).

26 липня 2019 року до суду від відповідача за вх.№26970/19 надійшов відзив на уточнений позов (т.2 а.с.16-17), у якому відповідач зазначає, що акт про опис майна є похідним від податкової вимоги, яка в свою чергу призначена для погашення податкового боргу платників. Оскільки за результатами проведення позапланової перевірки ТОВ «ТУРИСТ», було винесено ППР від 30.01.2019 р. року № та №, у позивача з`явився податковий борг. Для погашення податкового боргу ТОВ «ТУРИСТ» ГУ ДФС в Одеській області винесло податкову вимогу з описом майна, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків. Податкова вимога від 23.04.2019 р. №17494-50 та опис майна в податкову заставу №56/11/15-32-50-08 від 23.04.2019 р. є взаємопов`язаними та похідними від ППР № та № від 30.01.2019 р. що вже осаджується позивачем у даній справі. Оскільки ГУ ДФС в Одеській області у своєму відзиві від 23.05.2019 вважає зазначені ППР законними та такими що не підлягають скасуванню, збільшені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

31 липня 2019 року до суду від позивача за вх.№ЕП/5688/19 надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с.18), у якій позивач вказує, що уся аргументація позву повністю підтверджує обґрунтованість вимог щодо скасування податкової вимоги від 23.04.2019 року №17494-50 та опису майна в податкову заставу №56/11/15-32-50-08 від 23.04.2019 року.

Ухвалою суду від 31 липня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/2484/19 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» () зареєстроване 22.05.2002 року, взято на облік в контролюючих органах 31.05.2002 року за №7096 та станом на 04.01.2019 року перебувало на обліку в Приморській ДПІ Головного управління ДФС в Одеській області.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний); 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі направлення, виданого Головним управлінням ДФС в Одеській області 19.12.2018 року №11356/14-02, згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 14.12.2018 року №9888 проведена позапланова документальна виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» (скорочено - ТОВ «ТУРИСТ»), з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за контрактом від 01.08.2017 №АТ-Н-06/17.

За результатом вказаної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт №24/15-32-14-02/31977085 від 04.01.2019 року (т.1 а.с.110-117), яким встановлено порушення ТОВ «ТУРИСТ»:

1) ст.1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) в частині не дотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків в сумі 779640,50 рос. руб. за контрактом від 01.08.2017 №АТ- Н-06/17, укладеним з нерезидентом ООО «АвтоТрансЮг» (Російська Федерація). Встановлена прострочена дебіторська заборгованість у сумі 779640,50 рос. руб. по контракту від 01.08.2017 №АТ-Н-06/17 укладеному з ООО «АвтоТрансЮг» (Російська Федерація).

2) ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» та Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 №207, в частині не відображення в Декларації, наданій до податкового органу, про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.10.2018.

09.01.2019 року позивачем було подано до Головного управління ДФС в Одеській області заперечення на вищевказаний акт перевірки, за результатами розгляду яких Головним управлінням ДФС в Одеській області направлено ТОВ «ТУРИСТ» лист №1496/10/15-32-14-02-03 від 28.01.2019 року (т.1 а.с.118-124), згідно якого висновки акту залишаються без змін а заперечення без задоволення.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем 30 січня 2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № (т.1 а.с.125), яким за порушення ст.1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 99864,24 грн.;

- № (т.1 а.с.127), яким за порушення ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання та ст.1 Указу Президента України від 18.06.1994 №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 340,00 грн.

Також суд зазначає, що 23 квітня 2019 року відповідачем було складено податкову вимогу форми «Ю» №17494-50 (т.1 а.с.248) про сплату 1044458,69 грн. податкового боргу, з яких 4254,45 грн. по податку на додану вартість та 100204,24 грн. пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства (340,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та 99864,24 грн. - пеня). Попереджено про здійснення опису майна позивача в податкову заставу.

23 квітня 2019 року за №56/11/15-32-50-08 Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято рішення про опис майна ТОВ «ТУРИСТ» в податкову заставу (т.1 а.с.247).

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо правомірності складання відповідачем податкової вимоги форми «Ю» №17494-50 та рішення про опис майна у податкову заставу від 23.04.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

При цьому пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначає, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України).

Пункти 56.1 та 56.16 ст.56 Податкового кодексу України встановлюють, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

При цьому відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що сума податкового боргу, зазначена у податковій вимозі форми «Ю» №17494-50 є неузгодженою, оскільки відбувається процес судового оскарження вказаної у ній суми боргу (340,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та 99864,24 грн. - пеня), атому суд приходить до висновку, що податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу є передчасними, а відтак протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

Так, спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках податкового органу про порушення позивачем, про які зазначено у розділі «Висновок» акту перевірки №24/15-32-14-02/31977085 від 04.01.2019 року.

Висновки відповідача в акті перевірки щодо податкового повідомлення-рішення № від 30 січня 2019 року обґрунтовані наступним.

ТОВ «ТУРИСТ» (Замовник) було укладено контракт від 01.08.2017 №АТ-Н-06/17 з нерезидентом ООО «АвтоТрансЮг» (Виконавець) (Російська Федерація, адрес: 117463, г. Москва, Новоясневский тупик, д. 4; ИНН ; р/сч НОМЕР_4, филиал ПАО «АКИБАНК» в г. Москва, к/сч НОМЕР_5, БИК 044525531).

На виконання умов контракту TOB «ТУРИСТ», за період з 01.01.2018 по 30.04.2018, здійснило експорт послуг по перевезенню пасажирів та багажу на загальну суму 2900485,00 рос. руб. (1342101,85 грн.).

Згідно наданих до перевірки документів, валютна виручка по вищезазначеним операціям на рахунок ТОВ «ТУРИСТ» надійшла від нерезидента не в повному обсязі, а саме: на валютний рахунок № НОМЕР_2 відкритий в ПАТ «Укрсоцбанк», після обов`язкового продажу, надійшло 2120844,50 рос. руб. (937190,42 грн.), решта, валютної виручки у сумі 779640,50 рос.руб. (331981,04 грн.) не надійшла на рахунок ТОВ «ТУРИСТ».

Так, за результатами перевірки станом на 27.12.2018 року встановлена прострочена дебіторська заборгованість у сумі 779640,50 рос. руб. (331981,04 грн.), яка виникла за рахунок доходу Виконавця, який утримувався нерезидентом при перерахуванні коштів на рахунок ТОВ «ТУРИСТ».

Таким чином, ТОВ «ТУРИСТ» порушено вимоги ст.1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) внаслідок неотримання валютної виручки за контрактом за контрактом від 01.08.20-17 №АТ-Н-06/17 укладеним з підприємством нерезидентом ООО «АвтоТрансЮг» (Російська Федерація) за період: 31.07.2018 по 27.12.2018 року на суму 161260,00 рос. руб. (68724,17 грн. - за курсом НБУ 0,42617 грн./l рос. руб); 28.08.2018 по 27.12.2018 (122 дн.) на суму 175948,00 рос. руб. (72798,49 грн. - за курсом НБУ 0,41375 грн./1 рос. руб); 28.09.2018 по 27.12.2018 (91 дн.) на суму 192330,00 рос. руб. (82669,20 грн. - за курсом НБУ 0,42983 грн./1 рос. руб); 28.10.2018 по 27.12.2018 (61 дн.) на суму 250 102,50 рос. Руб. (107 789,18 грн. - за курсом НБУ 0,43098 грн./1 рос. руб).

Висновки відповідача в акті перевірки щодо податкового повідомлення-рішення № від 30 січня 2019 року обґрунтовані наступним.

В порушення вимог ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 року №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами» - ТОВ «ТУРИСТ» в Деклараціях про валютні цінності доходи та майно, що належить резиденту України і знаходиться за її межами станом на 01.10.2018 року (09.10.2018 №) у розділі III «Майно та товари за кордоном» п.5. «Товари (роботи, послуги), що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством терміни валютні кошти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку» підприємством не задекларовано суми валютних цінностей у розмірі 529538,00 рос. руб. по яким на звітну дату порушено законодавчо встановлені терміни розрахунків з нерезидентом ООО «АвтоТрансЮг» (Російська Федерація) за контрактом від 01.08.2017 №АТ-Н-06/17.

Судом встановлено, що 01 серпня 2017 року ТОВ «ТУРИСТ» (Замовник) укладено з нерезидентом ООО «АвтоТрансЮг» (Виконавець) (Російська Федерація, адрес: 117463, г. Москва, Новоясневский тупик, д. 4; ИНН ; р/сч НОМЕР_4, филиал ПАО «АКИБАНК» в г. Москва, к/сч НОМЕР_5, БИК 044525531) договір надання послуг на об`єкті транспортної інфраструктури №АТ-Н-06/17 (т.1 с.а.129-136), за умовами якого виконавець зобов`язується надати за винагороду, по дорученню замовника, послуги по попередньому та агентському продажу пасажирам перевізних документів (квітки та багажні квитанції) на проїзд пасажирів та перевезення багажу в автобусах замовника, по затвердженим замовником тарифам. Виконавець надає замовнику інфраструктуру автостанції «Новоясеневская», розташовану за адресою: м. Москва, вул. Новоясеневський тупик, 4, для обслуговування автобусів і пасажирів замовника (в`їзд та виїзд автобусів для посадки і висадки пасажирів, надання пасажирам залу очікувань, інформаційні об`яви про рейси та інші супутні послуги). За кожного пасажира замовника, замовник вносить виконавцю плату за використання інфраструктури автостанції - автовокзальний збір. Виконавець надає замовнику платні послуги, перелік та вартість яких вказується у додаткових угодах до договору (п.1.1). Дохід виконавця складається з суми винагороди за реалізацію перевізних документів замовника та вартості інших послуг згідно відповідної додаткової угоди (а.с.138-144) до даного договору (п.4.1). Дохід виконавця утримується з грошових коштів, отриманих від реалізації перевізних документів замовника (п.4.2). Суми штрафних санкцій, застосованих до замовника, утримуються виконавцем з грошових коштів, які підлягають перерахуванню замовнику (п.4.3). Перерахування грошових коштів замовнику-нерезиденту відбувається один раз на місяць, протягом 3-х робочих днів після повернення підписаного замовником оригіналу акту здачі-приймання послуг автостанції (п.4.8). Валютою розрахунків даного договору є російський рубль (п.4.10). Термін дії контракту - з 01.08.2017 до 28.02.2019, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань (п.7.1).

На виконання умов контракту TOB «ТУРИСТ» здійснило експорт послуг по перевезенню пасажирів та багажу:

- відповідно до акту здачі-приймання послуг автостанції від 31.01.2018 року (т.1 а.с.162) ТОВ «ТУРИСТ» за період 01-31 січня 2018 року надано послуги на загальну суму 759840,0 рос. руб., а саме: з перевезення пасажирів - 732200,00 рос. руб.; з перевезення багажу - 27670,00 рос. руб. З них 160260,00 рос. руб. - дохід виконавця від перевезення пасажирів та багажу, 1000,00 рос. руб. - штраф згідно договору а 598580,00 рос. руб. - оплата замовнику. Сума 598580,00 рос. руб. була перерахована на рахунок позивача у ПАТ «УКРСОЦБАНК» 07.02.2018 року, що підтверджується SWIFT-повідомленням (т.1 а.с.163), випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 (т.1 а.с.164-167) та платіжними дорученнями №КО03665516 від 15.02.2018 року (т.1 а.с.167) та №КП03665114 від 19.02.2018 року (т.1 а.с.168);

- відповідно до акту здачі-приймання послуг автостанції від 28.02.2018 року (т.1 а.с.156) ТОВ «ТУРИСТ», за період 01-28 лютого 2018 року, надано послуги на загальну суму 617205,00 рос. руб., а саме: з перевезення пасажирів - 579965,00 рос. руб.; з перевезення багажу - 37240,00 рос. руб. З них 175948,00 рос. руб. - дохід виконавця від перевезення пасажирів та багажу, а 441257,00 рос. руб. - оплата замовнику. Сума 441257,00 рос. руб. була перерахована на рахунок позивача у ПАТ «УКРСОЦБАНК» 01.03.2018 року, що підтверджується SWIFT-повідомленням (т.1 а.с.157), випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 (т.1 а.с.158-159) та платіжним дорученням №КП03665053 від 20.03.2018 року (т.1 а.с.160-161);

- відповідно до акту здачі-приймання послуг автостанції від 31.03.2018 року (т.1 а.с.150) ТОВ «ТУРИСТ», за період 01-31 березня 2018 року, надано послуги на загальну суму 664970,00 рос. руб., а саме: з перевезення пасажирів - 622300,00 рос. руб.; з перевезення багажу - 42670,00 рос. руб. З них 192330,00 рос. руб. - дохід виконавця від перевезення пасажирів та багажу, а 472640,00 рос. руб. - оплата замовнику. Вказана сума 472640,00 рос. руб. була перерахована на рахунок позивача у ПАТ «УКРСОЦБАНК» 20.03.2018 року, що підтверджується SWIFT-повідомленням (т.1 а.с.151), випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 (т.1 а.с.152-153) та платіжним дорученням №КП03665544 від 13.04.2018 року (т.1 а.с.154-155);

- відповідно до акту здачі-приймання послуг автостанції від 30.04.2018 року (т.1 а.с.144) ТОВ «ТУРИСТ», за період 01-30 квітня 2018 року, надано послуги на загальну суму 858470,00 рос. руб., а саме: з перевезення пасажирів - 794100,00 рос. руб.; з перевезення багажу - 64370,00 рос. руб. З них 250102,50 рос. руб. - дохід виконавця від перевезення пасажирів та багажу, а 608367,50 рос. руб. - оплата замовнику. Сума 608367,50 рос. руб. була перерахована на рахунок позивача у ПАТ «УКРСОЦБАНК» 27.04.2018 року, що підтверджується SWIFT-повідомленням (т.1 а.с.145), випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 (т.1 а.с.146-147) та платіжним дорученням №КП03665398 від 21.05.2018 року (т.1 а.с.148-149).

Пунктом 2 частини 1 статті 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст.179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (ч.1). При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту (ч.4). Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.5 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно з ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що договір надання послуг на об`єкті транспортної інфраструктури №АТ-Н-06/17 є дійсним, доказів протилежного до суду не надано.

Умови вказаного договору відповідають вимогам Цивільного та Господарського кодексів України, є обов`язковими до його виконання сторонами.

У вказаному договорі передбачено порядок здійснення розрахунків за виконання сторонами його умов, а саме, що: дохід виконавця (ООО «АвтоТрансЮг») складається з суми винагороди за реалізацію перевізних документів замовника та вартості інших послуг згідно відповідної додаткової угоди до даного договору; дохід виконавця утримується з грошових коштів, отриманих від реалізації перевізних документів замовника; суми штрафних санкцій, застосованих до замовника, утримуються виконавцем з грошових коштів, які підлягають перерахуванню замовнику.

Таким чином суд приходить до висновку про неправомірність тверджень контролюючого органу про неотримання позивачем валютної виручки за вищевказаним договором та як наслідок посилання на порушення позивачем статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та ст. 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами», оскільки 7796440,50 рос. руб. були правомірно утримані контрагентом позивача ООО «АвтоТрансЮг» як сума його винагороди як виконавця за вказаним договором та як вартість інших послуг (автовокзальний збір). Вказана сума відповідно не є доходом позивача, оскільки згідно підпункту 2.2.5 вказаного договору виконавець зобов`язаний у відповідності з умовами даного договору своєчасно перераховувати на рахунок замовника грошові кошти, отримані від реалізації пасажирам перевізних документів за рейси замовника, при цьому дохід виконавця, штрафні санкції та вартість квитків, реалізованих замовником як субагентом із системи виконавця, утримуються ін. належних до перерахування замовнику грошових коштів.

Окрім цього суд зазначає, що у акті перевірки вказано про порушення позивачем ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» та Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 року №207 «Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами», в той час як у податковому повідомленні-рішенні від 30.01.2019 року № міститься посилання на порушення позивачем ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» та Указу Президента України від 18.06.1994 №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами».

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області від 30.01.2019 року № та № та про доцільність їх скасування.

Згідно ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головним управлінням ДФС в Одеській області не надано доказів на підтвердження правомірності винесених податкових повідомлень-рішень.

Решта доводів сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкту владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 3842,00 грн. згідно квитанцій №40856957 від 26 квітня 2019 року (т.1 а.с.4) та №20 від 05 липня 2019 року (т.2 а.с.2).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» судовий збір у розмірі 3842,00 грн., сплачений згідно квитанцій №40856957 від 26 квітня 2019 року та №20 від 05 липня 2019 року.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 30.01.2019 року № та № .

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС в Одеській області від 23.04.2019 року №17494-50.

Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна в податкову заставу Головного управління ДФС в Одеській області №56/11/15-32-50-08 від 23.04.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» судовий збір у розмірі 3842,00 грн., сплачений згідно квитанцій №40856957 від 26 квітня 2019 року та №20 від 05 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРИСТ» (Гагарінське плато, буд.8, м.Одеса, 65009, ).

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ).

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.2019 року.

Суддя О.А. Вовченко

.