Справа № 200/3233/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року справа №200/3233/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.,

Сіваченка І.В.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: Красильникова С.О., Сорока С.С. (за довіреінстю)

відповідач: Коржова Н.І., Романова І.Г., Плакущий С.В., Кілюшик І.І. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Череповський Є.В.) від 24 травня 2019 року по справі №200/3233/19-а, повний текст складений 24 травня 2019 року за позовом Державного підприємства «Селидіввугілля» до Східного офісу Держаудитслужби в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 23.01.2019 року № 04-05-05-15-05/967 щодо усунення порушень законодавства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Східного офісу Держаудитслужби в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 23.01.2019 року № 04-05-05-15-05/967 щодо усунення порушень законодавства, в частині: - реалізації вугільного концентрату за договорами із ПрАТ ЦЗФ «Росія», ТОВ «ЗФ № 105» за фіксованими цінами, без урахування надбавок та знижок у періоді з січня 2016 по вересень 2017 роки, без дозволу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (пункт 2 вимоги); -приймання від ТОВ «ЗФ № 105» неякісно збагаченого вугільного концентрату із завищеним змістом летких речовин Vdaf у загальній кількості 1 579 тонн та додатково здійснених витрат на повторне збагачення цього вугільного концентрату (пункт 3 вимоги); - нарахування та виплати надбавки за виконання робіт, які документально не обґрунтовані та фактично не віднесені до переліку особливо важливих, передбачених Положенням про встановлення надбавок за виконання особливо важливої роботи (пункт 4 вимоги).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу Східного офісу Держаудитслужби в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області від 23.01.2019 року № 04-05-05-15-05/967 щодо усунення Державним підприємством «Селидіввугілля» порушень законодавства, в частині:

- реалізації вугільного концентрату за договорами із ПрАТ ЦЗФ «Росія», ТОВ «ЗФ № 105» за фіксованими цінами, без урахування надбавок та знижок у періоді з січня 2016 по вересень 2017 роки, без дозволу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (пункт 2 вимоги);

- приймання від ТОВ «ЗФ № 105» неякісно збагаченого вугільного концентрату із завищеним змістом летких речовин Vdaf у загальній кількості 1 579 тонн та додатково здійснених витрат на повторне збагачення цього вугільного концентрату (пункт 3 вимоги);

- нарахування та виплати надбавки за виконання робіт, які документально не обґрунтовані та фактично не віднесені до переліку особливо важливих, передбачених Положенням про встановлення надбавок за виконання особливо важливої роботи (пункт 4 вимоги).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірну вимогу, оскільки факт порушення позивачем вимог законодавства підтверджено актом ревізії фінансово-господарської діяльності позивача від 14.12.2018 року, зокрема, реалізація позивачем вугільного концентрату за договорами із ПрАТ ЦЗФ «Росія», ТОВ «ЗФ № 105» за фіксованими цінами, без урахування надбавок та знижок у періоді з січня 2016р. по вересень 2017 роки, без дозволу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України; приймання від ТОВ «ЗФ №105» неякісно збагаченого вугільного концентрату із завищеним змістом летких речовин Vdaf у загальній кількості 1 579 тонн та додатково здійснених витрат на повторне збагачення цього вугільного концентрату; нарахування та виплати надбавки за виконання робіт, які документально не обґрунтовані та фактично не віднесені до переліку особливо важливих, передбачених Положенням про встановлення надбавок за виконання особливо важливої роботи.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та представників відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що Державне підприємство «Селидіввугілля» є юридичною особою, яка заснована на державній власності згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 травня 2005 року № 237.

Згідно статуту, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.04.2011 року № 95, підприємство належить до сфери Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (т. 1, а.с. 166-170).

Відповідачем була проведена планова виїзна ревізія фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року, за результатами якої складено акт від 14.12.2018 року №05.05-19/01, яким встановлені порушення законодавства, зокрема, реалізація позивачем вугільного концентрату за договорами із ПрАТ ЦЗФ «Росія», ТОВ «ЗФ № 105» за фіксованими цінами, без урахування надбавок та знижок у періоді з січня 2016р. по вересень 2017 роки, без дозволу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України; приймання від ТОВ «ЗФ № 105» неякісно збагаченого вугільного концентрату із завищеним змістом летких речовин Vdaf у загальній кількості 1 579 тонн та додатково здійснених витрат на повторне збагачення цього вугільного концентрату; нарахування та виплати надбавки за виконання робіт, які документально не обґрунтовані та фактично не віднесені до переліку особливо важливих, передбачених Положенням про встановлення надбавок за виконання особливо важливої роботи. Чим, на думку Відповідача, завдано збитків підприємству на загальну суму 2 191 693, 63 грн.

Відповідач надіслав на адресу позивача вимогу від 23.01.2019 року року № 04-05-05-15-05/967 щодо усунення порушень законодавства, зокрема, в частині:

- реалізації вугільного концентрату за договорами із ПрАТ ЦЗФ «Росія», ТОВ «ЗФ № 105» за фіксованими цінами, без урахування надбавок та знижок у періоді з січня 2016 по вересень 2017 роки, без дозволу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (пункт 2 вимоги);

- приймання від ТОВ «ЗФ № 105» неякісно збагаченого вугільного концентрату із завищеним змістом легких речовин Vdaf у загальній кількості 1 579 тонн та додатково здійснених витрат на повторне збагачення цього вугільного концентрату (пункт 3 вимоги);

- нарахування та виплати надбавки за виконання робіт, які документально не обґрунтовані та фактично не віднесені до переліку особливо важливих, передбачених Положенням про встановлення надбавок за виконання особливо важливої роботи (пункт 4 вимоги).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-ХІІ (далі Закон №2939-ХІІ), орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

У пункті 2 оскаржуваної вимоги зазначено, що на порушення вимог Додатку №2 до Генеральної угоди між Мінвуглепромом та Міненергетики від 24.02.1999 року, п.5.1.14 «Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи. Методичні вказівки» ПР 24.08.110-2003, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2003 року №783, Протоколу №1 засідання Координаційної Ради вуглевидобувних підприємств від 29.01.1990 року м.Київ внаслідок реалізації відокремленими підрозділами ДП «Селидіввугілля» вугільного концентрату за договорами із ТОВ «ЗФ №105», ПрАТ ЦЗФ «Росія» за фіксованими цінами, без урахування надбавок та знижок у період з січня 2016 року по вересень 2017 року, без дозволу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України державним підприємством недоотримано фінансових ресурсів на загальну суму 484 052,04 грн.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем та збагачувальними фабриками було укладено договори щодо надання послуг збагачення вугільної продукції:

-від 24.02.2014 року № 2/39-14У та від 11.01.2016 року № ТЗ/1-2016 з ТОВ «ЗФ № 105» (т. 1, а.с. 173-188);

-від 01.04.2015 року № Т9/4-2015 та від 30.11.2012 року № 112-12 з ПрАТ ЦЗФ «Росія» (т. 2, а.с. 211-227).

Згідно вказаних договорів, замовник постачає на переробку виконавцю рядове вугілля для збагачення, а виконавець приймає вугілля, збагачує його і постачає замовнику продукти збагачення.

Пунктом 6.2 договорів передбачено, що за згодою сторін оплата послуг зі збагачення можлива іншими засобами, які не протирічать діючому законодавству України.

Відповідними додатковими угодами до договорів сторони визначили, що у випадку прострочення оплати замовником (позивач) вартості збагачення вугілля більш ніж на 10 календарних днів замовник (позивач) може передавати у власність виконавця (ЦОФ) готову продукцію в рахунок погашення заборгованості за послуги збагачення виходячи з вартості за 1 тонну вугілля, встановленої на відповідну дату протоколом засідання Ради Оптового ринку вугільної продукції України. Після передачі у власність виконавця (ЦОФ) готової продукції сума заборгованості за послуги збагачення відповідно зменшується на суму переданої у власність готової продукції.

У зв`язку з наявністю у позивача перед збагачувальними фабриками заборгованості за надані послуги збагачення вугілля, позивач у відповідності до умов укладених договорів та чинного законодавства України передав на користь збагачувальних фабрик готову продукцію.

Пунктом 5.1.14 «Вхідний контроль палива на ТЕС та організація претензійної роботи. Методичні вказівки» ГТР 24.08.110-2003, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2003 № 783, встановлено, що з метою забезпечення виконання єдиних вимог щодо якості органічного палива, що постачається на ТЕС відповідно до технічних умов, установлених ДСТУ 4083-2002 «Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання», коригування повинні відповідати вимогам відповідних нормативно-методичних документів Мінпаливенерго, а за їх тимчасової відсутності рекомендується такий порядок коригування ціни:

- якщо фактичні значення основних показників якості вугілля відрізняються від базових, проте знаходяться в межах узгодженої договірної категорії якості (допустимого діапазону значень), базова ціна коригується на 2,5 % за кожний процент відхилення зольності Ad і на 1,3% за кожний процент відхиленняя загальної вологості Wt від базових значень;

- якщо фактичні значення основних показників якості виходять за межі узгодженої в договорі категорії якості (допустимого діапазону значень), але дають змогу віднести вугілля до нижчої категорії якості з-поміж установлених ДСТУ 4083, і Покупець згоден прийняти партію вугілля як вугілля нижчої категорії якості, базова ціна коригується таким чином: при збільшенні зольності Аd: на 2,5% за кожний процент відхилення - Аd в межах допустимого діапазону; на 5% - за кожний наступний процент відхилення Аd в межах «верхнє допустиме значення Аd плюс 3%; на 10% - за кожний подальший процент відхилення Аd; при збільшенні загальної вологи Wt на 1,3% - за кожний процент відхилення Wt в межах допустимого діапазону, далі як при збільшенні зольності.

Згідно витягів з протоколів засідання Ради Оптового ринку вугільної продукції України № 8 від 04.12.2015 року, № 4 від 28.07.2016 року, № 5 від 30.12.2016 року, № 1 від 31.03.2017 року, № 2 від 31.08.2017 року, № 3 від 30.10.2017 року щодо ціноутворення на вугільну продукцію, що реалізується для потреб енергетики та коксування, встановлена базова ціна на вугільну продукцію, що постачатиметься для потреб теплових електростанцій за базовими показниками якості без ПДВ.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що наведені в акті ревізії норми, на порушення вимог яких наполягає відповідач, не регулюють питання ціноутворення на вугільну продукцію, що постачається збагачувальним фабрикам, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, під час проведення ревізії позивачем було надано лист від 23.07.2015 року № 14/882 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з проханням надати дозвіл для проведення розрахунків зі збагачувальними фабриками шляхом передачі збагачувальним фабрикам частини готової продукції в рахунок погашення заборгованості за послуги збагачення. На наведеному листі-зверненні є віза першого заступника Міністра енергетики та вугільної промисловості Мартиненкова І.М. щодо надання такого дозволу без зниження темпів планового завдання на Вуглегорську ТЕС. Строк дії наданого зазначеним листом дозволу не визначений, в подальшому Міністерством енергетики та вугільної промисловості України не обмежувався.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем порушень, наведених у пункті 2 спірної вимоги.

У пункті 3 оскаржуваної вимоги зазначено, що на порушення вимог п.3.1. договору від 24.02.2014 року №2/39-14У, п.5.3 ДСТУ 4083/2012, ТУ У05.1-0:2013, затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 29.12.2015 року №1525, п.2.1 Статуту ДП «Селидіввугілля» затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.04.2011 року №95 у періоди травень-серпень 2017 року ДП «Селидіввугілля» прийнято від ТОВ «ЗФ №105» неякісно збагачений вугільний концентрат марки ДГ Г) 0-100 із завищенням вмістом летких речовин Vdaf у загальній кількості 1 579 тон та додатково здійснено витрат на повторне збагачення цього вугільного концентрату у сумі 149 991, 57 грн та витрати на транспортування цього концентрату у сумі 633 259,20 грн, що в свою чергу призвело до збитків, нанесених ДП «Селидіввугілля» на загальну суму 783 250,77 грн.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем та ТОВ «ЗФ № 105» укладено договори щодо надання послуг збагачення вугільної продукції:- від 24.02.2014 року № 2/39-14У (т. 1, а.с. 173-183); від 11.01.2016 року № Т3/1-2016 (т. 1, а.с. 184-188).

Пунктом 3.1 зазначених договорів передбачено, що виконавець (збагачувальна фабрика) виготовляє та відвантажує вугільний концентрат згідно технічних умов замовника (позивач) з показниками, які зазначені у додатку № 2 до договору.

У додатку № 2 до договорів, замовником (позивач) та виконавцем (збагачувальна фабрика) погоджені технічні умови на продукти збагачення за видами споживання, якими для вугільного концентрату марки ДГ0-100 визначені наступні показники якості: - зольність не більше 28 %; - волога не більше 12 %.

При цьому, у договорах про надання послуг збагачення вугільної продукції від 24.02.2014 року №2/39-14У та від 11.01.2016 року № Т3/1-2016у сторони не визначали такий вид технічних умов на продукти збагачення, як концентрація легких речовин.

ДСТУ 4083:2012 поширюється на кам'яне вугілля, антрацит та продукти їх перероблення (далі - вугілля), що постачають для пиловидного спалювання на теплові електростанції, і установлює технічні вимоги до якості вугілля залежно від категорії якості.

Договір не містить в собі вимог щодо якості продукту збагачення у відповідності до вимог цього стандарту.

За таких обставин, висновок відповідача про те, що в порушення п.3.1. договору від 24.02.2014 року №2/39-14У, п.5.3 ДСТУ 4083/2012, ТУ У05.1-0:2013, затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 29.12.2015 року №1525, п.2.1 Статуту ДП «Селидіввугілля» затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.04.2011 року №95, позивачем у періоді травень-серпень 2017 року від ТОВ «ЗФ № 105» було прийнято неякісно збагачений вугільний концентрат марки ДГ(Г)0-100 із завищеним вмістом летких речовин Vdaf у загальній кількості 1 579 тонн, колегія суддів вважає безпідставним.

У пункті 4 оскаржуваної вимоги зазначено, що на порушення ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року за №108/95 ВР, ст.97 КЗпПУ від 03.03.1998 року за №137/98-ВР, та положень Колективного договору, позивачем у період з 01.01.2016р. по 31.08.2018р. зайво нараховано та виплачено надбавки на суму 493 973 грн. за виконання робіт, які документально не обґрунтовані та фактично не віднесені до переліку особливо важливих, передбачених Положенням про встановлення надбавок за виконання особливо важливої роботи.

Статтею 97 Кодексу законів про працю України та статтею 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Пунктом 9.5 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року (реєстраційний номер в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 07.08.2001 року) встановлено, що форми і системи оплати праці: норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат установлюються підприємствами в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та цією Угодами. Для підприємств можлива самостійна розробка системи оплати праці, преміювання та пільг, заснованої на досвіді праці прогресивних вітчизняних і зарубіжних компаній, за умови збереження гарантій передбачених законодавством, Генеральною і цією Угодам.

Пунктом 5.11 колективного договору ДП «Селидіввугілля» на період 2016-2021 роки встановлено ввести в штатні розписи керівників, фахівців і службовців відокремлених підрозділів та апарату ДП «Селидіввугілля» максимальний розмір надбавок за всіма штатними одиницями. Виплату надбавок здійснювати щомісяця, згідно з існуючими положеннями (т.1, а.с. 250, т.2, а.с. 1).

Позивачем було розроблено та прийнято відповідне Положення про встановлення керівникам, професіоналам та фахівцям відокремлених підрозділів підприємства надбавок за виконання особливо важливої роботи на термін її виконання (додаток 4 до Колективного договору) (т. 2, а.с. 2).

Пунктом 1 цього Положення встановлено, що до особливо важливих робіт, на термін виконання яких встановлюються надбавки, відносяться роботи (окремі роботи, або комплекс робіт), виконання яких забезпечує вирішення важливих проблем (задач) розвитку, вдосконалення виробництва та його ефективності (зростання обсягів виробництва, покращення якості продукції (робіт), зниження собівартості продукції, зростання рентабельності (зниження збитковості), підвищення продуктивності праці та інше), покращення охорони праці та підвищення його безпеки .

Завдання керівнику відокремленого підрозділу на виконання особливо важливої роботи затверджується наказом підприємства, в якому визначається зміст такої роботи, розмір надбавки до посадового окладу керівників, професіоналів та фахівців (пункт 3).

Вимоги щодо можливості здійснення виплати надбавок за виконання особливо важливої роботи лише у разі зниження собівартості продукції, зростання рентабельності та зниження збитковості підприємства, діючим Положенням не встановлені.

Щодо видів робіт, які були віднесені позивачем до особливо важливих робіт, судом встановлено, що рішеннями Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (накази від 30.12.2016 року № 870 та від 29.12.2017 року № 794) позивачу було доведено завдання з належного складання і своєчасного надання річної фінансової звітності за 2016 рік та 2017 рік відповідно. Також, у цих рішеннях орган управління прямо уповноважив керівника позивача заохотити працівників, відповідальних за складання фінансової звітності, за належне та вчасне виконання цієї роботи.

На підставі зазначених рішень Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, позивачем були прийняті рішення щодо належного та своєчасного складання річної бухгалтерської звітності по підприємству та матеріальне заохочення для працівників, які забезпечують виконання цієї роботи.

У відповідності до вимог статті 43 Гірничого закону України колективним договором, діючим на підприємстві, визначений розмір безоплатної видачі вугілля на побутові потреби одній особі, який складає 5,9 тонн на рік. Вимоги до якості вугілля для побутових потреб (марки ДГ) встановлені ДСТУ 7146:2010 та складають: зольність - не більше 14,0%; загальна волога - не більше 14,0%.

З метою забезпечення таким вугіллям заінтересованих осіб, певній групі працівників було надано завдання щодо здійснення відбору рядового вугілля, його сортування.

Відповідно до листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 19.03.2018 року № 16.1-ВИХ/59-18 зобов`язано керівників підприємств вугільної галузі підготувати та надати органу управління матеріали для належного святкування Дня шахтаря, зокрема щодо нагородження грамотами Верховної Ради України, державними нагородами Президента України, урядовими нагородами Кабінету Міністрів України, присудження звання Герой України тощо (т. 2, а.с. 82-85).

Працівниками позивача підготовлено та надано Міністерству енергетики та вугільної промисловості України до нагородного матеріалу понад 700 осіб, що включає: збір точної та достовірної інформації щодо кожного кандидата; виготовлення копій документів, що посвідчують особу кандидата та його трудовий стаж; виготовлення нагородних листів; виготовлення фотокарток; збір інформації про виробничі, наукові та інші досягнення особи, що представляється до нагородження; оформлення біографічних довідок та характеристик на кандидата до нагородження.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що діючим законодавством не визначено конкретного переліку робіт які можуть бути віднесені до особливо важких.

Віднесення робіт до особливо важких повинно відбуватися у кожному випадку індивідуально, з урахуванням характеру такої роботи та очікування кінцевого результату.

Допущені позивачем певні недоліки у оформленні документів, при наявності правових підстав для здійснення їх виплат, на думку колегії суддів, правомірно не було прийнято судом першої інстанції до уваги.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених обставин справи.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року по справі №200/3233/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року по справі №200/3233/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 вересня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 11 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 вересня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сівачено