Справа № 761/42281/17
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2019 року

Київ

справа №761/42281/17

адміністративне провадження №К/9901/22070/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року в справі №761/42281/17 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про скасування постанови про накладення штрафу,

УСТАНОВИВ:

21 листопада 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві з указаним позовом, у якому просило: визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякона Н.М. від 08 листопада 2017 року ВП №44812742 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві в розмірі 5100 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві про скасування постанови про накладення штрафу задоволено у повному обсязі. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякона Назарія Миколайовича від 08 листопада 2017 року ВП №44812742 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві в розмірі 5100 грн.

ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у розгляді цієї справи, ознайомившись зі змістом цього рішення та вважаючи його таким, що порушує його законні права та інтереси, звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року - без змін.

22 липня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення вказаної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року відмовлено.

26 липня 2019 року до Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга.

09 серпня 2019 року ухвалою судді-доповідача Касаційного адміністративного суду - Радишевської О.Р. касаційну скаргу залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом сплати судового збору.

28 серпня 2019 року на виконання вимог ухвали від 09.08.2019 надійшла заява ОСОБА_1 , в якій скаржник, зокрема, відкликає касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 та просить повернути касаційну скаргу в цій частині.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 337 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка подала касаційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження. При відкликанні касаційної скарги суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про повернення скарги.

Згідно з пунктом 3 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо до надіслання ухвали про відкриття касаційного провадження від особи, яка подала скаргу, надійшла заява про її відкликання.

Отже, ураховуючи, що заяву ОСОБА_1 було подано до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження, вона підлягає задоволенню, а касаційна скарга в частині оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 поверненню відповідно до статті 337 КАС України.

Також на виконання вимог ухвали від 09.08.2019 ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019.

Отже, скаржник усунув недоліки касаційної скарги.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження в справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтями 280, 281, 287, 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

З матеріалів касаційної скарги встановлено, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення, ухваленого за наслідком касаційного провадження, судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Зазначене відповідає Рекомендації №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, відповідно до якої Державам-членам запропоновано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їхнього розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі «Levages Prestations Services v. France» («Леваж Престасьон Сервіс проти Франції») від 23.10.1996, заява №21920/93 та рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» («Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії») від 19.12.1997, заява №26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливості перегляду будь-яких судових рішень.

З огляду на відмову у відкритті провадження за касаційною скаргою не підлягає розгляду клопотання позивача про передачу справи №761/42281/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року в справі №761/42281/17 повернути скаржнику.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року в справі №761/42281/17.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко