Справа № 826/16366/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Київ №826/16366/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув- ши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 24.06.2016 №20455-13,

в с т а н о в и в:

У жовтня 2018р. представник позивача адвокат Кравець Д.М. звернувся до суду з позовом до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2016 №20455-13.

Підставою позову зазначено те, що з 2016р. автомобілю позивача більше 5 років з року виписку, тому на час прийняття оскаржуваного рішення цей автомобіль не був об`єктом оподаткування транспортним податком й у позивача відсутній обов`язок із сплати транспорт-ного податку за 2016р. у розмірі 25000 грн. Також, зазначає про відсутність у контролюючого органу необхідної для розрахунку вартості автомобіля інформації про нього (марка, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг легкового автомобіля).

ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві подано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на відповідність оскаржува-ного рішення вимогам ст. 267 ПК України і правомірність нарахування транспортного податку. Зазначено, що позивач не звертався до контролюючого органу для проведення звірки даних; відповідач не мав даних щодо року випуску автомобіля, а лише мав доступ до даних щодо першої реєстрації транспортного засобу, яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача є 27.11.2013. Відкликати винесене податкове повідомлення-рішення контролюючий орган може лише за заявою особи, стосовно якої воно винесене, або за рішенням суду, що набрало законної сили. Натомість, як йдеться у відзиві, із уточнюючою інформацією позивач після отримання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення до відповідача в порядку пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України не звертався, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповіді на відзив представник позивача зауважив на тому, що згідно з пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України звернення платника до контролюючого органу для звірки даних є правом, а не обов`язком платника, а тому посилання відповідача на вказану обставину як на підставу для відмови у позові, є необґрунтованим.

За заявою ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019 замінено відповідача - ДПІ у Солом`ян-ському районі ГУ ДФС у м. Києві на правонаступника - ГУ ДФС у м. Києві.

Інших заяв по суті справи та з процесуальних питань до суду не надійшло.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 24.06.2016 №20455-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб на 2016р. у розмірі 25000 грн. (а.с. 6).

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (тут і надалі у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в т.ч. нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує дер- жавну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встанов-лення місцевих податків і зборів у м. Києві" (із змінами внесеними рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103) об`єктом оподаткування є легкові автомо-білі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (ч. 1).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує дер- жавну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (ч. 2).

Як визначено у п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розра- хунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єк- том оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Як визначено у п. 267.6 ст. 267 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (пп. 267.6.1); податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.2).

Згідно із ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" місячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016р. становив 1378,00 грн., а відтак, об`єктом оподаткування у 2016р. були легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. (1378 грн. х 750) та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі - Методика №66), відпо-відно до положень п. 2 якої (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного акта індивідуальної дії) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною в п. 3 Порядку визначення середньо-ринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Мінекономрозвитку відповідно до Методики №66 розраховує середньоринкову вар-тість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики №66).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики №66).

На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно з додатком 1 та додатком 2 Методики №66, впливає строк експлуатації транспортних засобів та норма-тивний середньорічний пробіг транспортних засобів. При цьому, технічний стан автомобіля відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що виключно інформація центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку (Мінекономрозвитку) про визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля з урахуванням даних про його марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг, є підставою для висновку про наявність або відсутність підстав для віднесення такого транспортного засобу до об`єкта оподаткування транспортним податком у 2016 році та, відповідно, прийняття органом доходів і зборів податкового повідомлення-рішення про визначення транспортного податку.

Згідно з копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 (а.с. 7) позивач у 2016р. був власником автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER PRADO 1, 2011 року випуску, об`єм двигуна 3956 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , що ніким з учасників справи не оспорюється.

Відповідач не зазначив у відзиві і не надав до суду жодного доказу, який би свідчив про те, що на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення середньорин-кова вартість належного позивачу легкового автомобіля у 2016р. перевищувала 750 розмірів мінімальної заробітної плати. Не були надані така інформація і документи й на адвокатський запит представника позивача від 17.08.2018, що підтверджується копіями цього запиту і листом-відповіддю ГУ ДФС у м. Києві від 29.08.2018 №44954/К/26-15-17-03-27 (а.с. 8, 9).

Із змісту відзиву випливає, що у розпорядженні відповідача була інформація лише щодо першої реєстрації транспортного засобу - 27.11.2013, що підтверджується і копією сві-доцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 (а.с. 7). Однак дана обставина не є підставою для нарахування транспортного податку згідно із ст. 267 ПК України.

Зважаючи на відсутність у відповідача доказів того, що середньоринкова вартість належного позивачу легкового автомобіля у 2016р. перевищувала 750 розмірів мінімальної заробітної плати, суд дійшов висновку про безпідставність і необґрунтованість спірного нарахування транспортного податку.

Крім цього, відповідач вірно зазначив, що згідно з пп. 14.1.220 п. 14.1 ст. 14 ПК Украї-ни, рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Однак, відповідач зробив помилковий висновок про те, що транспортний засіб позивача належить до тих, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно), що вбачається з наступного.

Як вже зазначав суд, згідно з копією свідоцтва про державну реєстрацію транспорт-ного засобу серії НОМЕР_1 (а.с. 7) рік випуску - 2011.

Базовим податковим (звітним) періодом обчислення транспортного податку є календарний рік, а тому 2011р. одночасно є роком випуску автомобіля та першим звітним податковим періодом, в незалежності від того коли позивач набув транспортний засіб у власність та здійснив його реєстрацію.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 18.04.2019 у справі №2240/2333/18 адміністративне провадження №К/9901/1798/19 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/81285810).

Оскільки календарну дату виготовлення автомобіля відповідач не міг визначити, то відповідно до пп. 14.1.220 п. 14.1 ст. 14 ПК України такою являлася 01.01.2011, а відтак у 2016р. минуло більше п`яти років з року випуску належного позивачу легкового автомобіля, тому на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення цей автомобіль не був об`єктом оподаткування транспортним податком.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що наведені позивачем обставини і аргументи знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи судом та відповідають ПК України. Водночас відповідач, на якого КАС України покладає тягар доказування правомірності прийнятого рішення, не довів перед судом тих обставин, що належний позивачу легковий автомобіль відносився до об`єктів оподаткування транспортним податком у 2016р., а позивач був платником транспортного податку у 2016р., і не спростував доводів позивача про протилежне. При цьому, у своєму відзиві відповідач безпідставно перекладає відповідаль-ність за правильність оскаржуваного рішення на позивача, посилаючись на не надання ним необхідних для звірки документів, адже, як вірно зазначив у відповіді на відзив представник позивача, і згідно з пп. 267.6.10. п. 267.6 ст. 267 ПК України це право позивача, а не його обов`язок.

Зважаючи на недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача і наявність підстав для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

З огляду на задоволення позову та згідно із ст. 139 КАС України сплачений позивачем згідно з квитанцією від 28.09.2018 №98154 судовий збір у сумі 704,80 грн. слід стягнути з бюджетних асигнувань відповідача ан користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов ОСОБА_1 повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 24.06.2016 №20455-13.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Позивач:

ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві

04655, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко