Справа № 560/217/19
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/217/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

28 серпня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Захаркевича О .В.

представника відповідача: Ткачук М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, приватного підприємства "Строй- сервіс-999" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (повний текст якого складено в м. Хмельницькому 20 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Строй- сервіс-999" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2019 року приватне підприємство «Строй-сервіс 999» (ПП «Строй-сервіс 999») звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (ГУДФС у Хмельницькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 вересня 2018 року № та №.

14 травня 2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких позивач просить скасувати вказане рішення в частині не задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач просить скасувати вказане рішення в частині задовлених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних скарг апелянти послалися на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на їх думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, а про задоволення апеляційної скарги відповідача заперечив, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, а про задоволення апеляційної скарги позивача заперечила, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що працівниками ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено планову виїзну документальну перевірку податків ПП "Строй-Сервіс-999" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 13.07.2018 року №1219/22-01-14- 011/36397204.

Не погоджуючись із висновками викладеними в акті перевірки від 13.07.2018 року №1219/22-01-14-011/36397204 позивач подав до ГУ ДФС у Хмельницькій області заперечення від 08.08.2018 року, в якому вказав, що висновки за актом перевірки не грунтуються на документальному забезпеченні бухгалтерського та податкового обліку підприємства по причині їх неповного врахування перевіряючими при складанні акта перевірки. До заперечення позивачем надано копії первинних бухгалтерських документів щодо формування собівартості реалізованих товарів та готової продукції та регістри бухгалтерського обліку, які не були надані перевіряючим під час проведення планової перевірки.

За таких обставин, працівниками ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП "Строй-Сервіс-999", у зв`язку з поданням платником заперечення до акту про результати документальної планової виїзної перевірки ПП "Строй-Сервіс-999" ПН 36397204 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 11.09.2018 року №1437/22-01-14-02/36397204.

У ході проведеної перевірки податковим органом встановлені наступні порушення:

-п. 44.1, п. 44.2, п. 44,3 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України; п. 2 ст. 3, п. 1 та п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV, п. 5, п. 7 П(С)БО 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.12.1999 №290; п. 5, п. 6, п. 7, п. 11, п. 20, п. 29 П(С)БО 16 "Витрати" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, в результаті чого ПП "Строй-Сервіс-999" занижено податок на прибуток у сумі 4 108 140 грн, у тому числі за: 2015 рік в сумі 495 713 грн, 2016 рік в сумі 1 624 899 грн, 2017 рік в сумі 1 987 528 грн;

- п. 187.1, п. 187.7 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, абз."а" п. 198.1, п. 198.2, абз."а" п. 198.3, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України; п.2 та п. 4 наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, з врахуванням змін, внесених Наказом Мінфіну від 23.02.2017 №276, зареєстрованого в Мінюсті 28.02.2017 за №269/30137, в результаті чого ПП "Строй-Сервіс-999" занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 503 317 грн, в тому числі за: червень 2015 в сумі 31509 грн, листопад 2015 в сумі 40463 грн, квітень 2016 в сумі 289 грн, травень 2016 в сумі 436552 грн, жовтень 2016 в сумі 21178 грн, травень 2017 в сумі 26 грн, серпень 2017 в сумі 347276 грн, жовтень 2017 в сумі 12242 грн, грудень 2017 в сумі 24960 грн.

На підставі акту перевірки 27 вересня 2018 року ГУ ДФС у Хмельницькій області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 589760,00 грн (основний платіж 471808,00 грн, штрафні (фінансові санкції) 117952,00 грн);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 5011247,00 грн (основний платіж - 4108140,00 грн, штрафні (фінансові санкції- 903107,00 грн).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стосовно оскарження податкового повідомлення-рішення № від 27 вересня 2018 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку) збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно зі ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення слугувало те, що під час перевірки було досліджено договір оренди від 23.03.2015 року №1 строком дії 36 місяців, який не був нотаріально посвідченим, а отже є нікчемним в силу закону і не породжує юридичних наслідків, відтак не підлягає відображенню в бухгалтерському обліку, що стало підставою для зняття витрат з позивача за оренду майна в сумі 22 701 870,00грн.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, позивачем до перевірки був наданий діючий договір оренди від 23.03.2015 року №1 строком дії 35 місяців, який не було враховано під час перевірки і який не підлягає нотаріальному посвідченню. Дана обставина відповідачем в порушення вимог ст. 72 КАС України, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, не спростована належними письмовими доказами.

Також, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б стверджували факт розірвання, визнання недійсним чи неукладеним правочину, а саме договору оренди від 23.03.2015 року №1 строком дії 35 місяців.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 вересня 2018 року №.

Стосовно оскарження податкового повідомлення-рішення № від 27 вересня 2018 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, п. 187.7 ст.187 ПК України визначає, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.

Згідно із п. 192.1. ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016року №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному ст. 50 розділу II Податкового кодексу України.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути додані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 2016 року по 2017 рік на виконання умов договорів ПП «Строй-Сервіс 999» виконувались роботи по поточному ремонту доріг, які оплачувались бюджетними коштами Сахновецькою сільською радою, Кузьминською сільською радою, Розсошанською сільською радою, Щиборівською сільською радою, Митинецькою сільською радою, які не є платниками ПДВ.

Так, у поданих позивачем до ГУ ДФС у Хмельницької області деклараціях з податку на додану вартість задекларовано надходження оплати за рахунок бюджетних коштів в загальній сумі 4031040 грн. та нараховано податкові зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 806208,00 грн.

Проте, первинними документами підтверджено, що за виконання роботи по поточному ремонту доріг позивачу перераховано бюджетних коштів в сумі 3 692 586,00грн (сума без ПДВ 3 077 155грн), що зобов`язувало позивача задекларувати податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 615 431,10грн., однак позивач у податкових деклараціях з ПДВ задекларував податкові зобов`язання лише в сумі 292 060,00грн. Тобто, позивачем занижено податкові зобов`язання в сумі 323 371,00грн.

Крім того, позивач не провів коригування (зменшення) податкового кредиту згідно розрахунків коригувань, виписаних та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних по взаємовідносинах із ТОВ "Авто СТ" на суму 206,00 грн., ТОВ "КПП Центр" в сумі 83,00 грн. і Старокостянтинівський ККП в сумі 26,00 грн., внаслідок чого завищено податковий кредит на суму 315,00 грн.

Також, позивачем занижено суму ПДВ за грудень 2017 року в розмірі 24960,00 грн., оскільки невірно відображені показники, що уточнюються.

Таким чином, колегія суддів пгоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 27 вересня 2018 року, а відтак відсутні підстави для його скасування.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що наведенні в апеляційних скаргах доводи повністю спростовуються встановленими у справі обставинами та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, приватного підприємства "Строй- сервіс-999" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 вересня 2019 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.