Справа № 120/2088/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 вересня 2019 р. Справа № 120/2088/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

представника відповідача: Тиховського М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, у якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства (орієнтовною площею 2,0 га, але не більше 2,0 га) для особистого селянського господарства із земель запасу Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , викладеної в листі від 23.05.2019 року № Р-7737/0-1841/0/95-15 «Щодо розгляду клопотання»;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства (орієнтовною площею 2,0 га, але не більше 2,0 га) для особистого селянського господарства із земель запасу Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 18.04.2019 року він звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства (орієнтовною площею 2,0 га , але не більше 2,0 га) із земель запасу Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з доданими до нього графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Листом відповідача від 23.05.2019 року № Р-7737/0-1841/0/95-15 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, так як земельна ділянка розташована на схилі 5 градусів, а тому не придатна для ведення особистого селянського господарства.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

05.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 29.07.2019 року, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

26.07.2019 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Позивач бажає отримати у власність земельну ділянку з видом угіддя пасовище, яке має на меті сінокосіння та випасання худоби, а не ведення особистого селянського господарства, а також розміщена на схилах крутизною 3-5 градусів відповідно до Проекту внутрігосподарського землевпорядкування колгоспу ім. Фрунзе с. Болган, Піщанського району Вінницької області.

Тобто, передача зазначеної ділянки у власність буде суперечити вимогам чинного законодавства, що є підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до ч.7 ст.118 ЗК.

Також, відповідач вказує, що відповідно до положення «Про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року не встановлено обов`язку (вимоги) приймати всі рішення у формі наказу.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

29.07.2019 року у судове засідання з`явився представник відповідача, розгляд справи відкладено на 04.09.2019 року.

Відповідно до наказу Вінницького окружного суду № 127в-к від 01.08.2019 року суддя Шаповалова Т.М. перебувала у щорічній оплачуваній відпустці з 12.08.2019 року по 03.09.2019 року.

У судове засідання 04.09.2019 року позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

18.04.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства на території Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з доданими до нього графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копією паспорту та ідентифікаційного коду, що підтверджується описом прийнятих документів.

Листом відповідача від 23.05.2019 року № Р-7737/0-1841/0/95-15 «Щодо розгляду клопотання» позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Причинами відмови вказано те, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач, розташована на схилі 5 градусів. Також у листі вказано, що відповідно до статті 47 Закону України «Про охорону земель», забороняється розорювання схилів крутизною понад 7 градусів (крім ділянок для залуження, залісення та здійснення ґрунтозахисних заходів). На схилах крутизною від 3 до 7 градусів обмежується розміщення просапних культур, чорного пару тощо. Якщо земельна ділянка має схил більше 5 градусів то вона не придатна для ведення особистого селянського господарства.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства (орієнтовною площею 2,0 га, але не більше 2,0 га) для особистого селянського господарства із земель запасу Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , викладеної в листі від 23.05.2019 року № Р-7737/0-1841/0/95-15 «Щодо розгляду клопотання», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регламентуються Земельним кодексом України.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (частина 4 статті 122 Земельного Кодексу України).

Частинами 1,2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, законом встановлено результат розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а саме відповідний орган може задовольнити таке клопотання або відмовити в його задоволенні.

Відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, перелік підстав для відмови в наданні дозволу визначений ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України є вичерпний.

Визначаючись щодо правомірності відмови відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що 05 квітня 2019 року позивачем був надісланий запит на отримання публічної інформації щодо перебування спірної земельної ділянки у приватній власності та можливості її передачі у приватну власність для ведення особистого селянського господарства відповідно до чинного законодавства України.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № ПІ-38/0-37/0/63-19 від 23.04.2019 року позивача повідомлено про те, що згідно відомостей Державного земельного кадастру, земельна ділянка площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 відноситься до земель державної власності. Також вказано, що 15.03.2019 року з даного масиву позивачу було погоджено графічні матеріали (викопіювання) для надання у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Болганської сільської ради Піщанського району Вінницької області.

Листом від 23.05.2019 року № Р-7737/0-1841/0/95-15 «Щодо розгляду клопотання», яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства відповідач вказує, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність для особистого селянського господарства, розміщена на схилі 5 градусів.

Також зазначено, що відповідно до статті 47 Закону України «Про охорону земель» забороняється розорювання схилів крутизною понад 7 градусів (крім ділянок для залуження, залісення та здійснення ґрунтозахисних заходів). На схилах крутизною від 3 до 7 градусів обмежується розміщення просапних культур, чорного пару тощо. Якщо ділянка має схил більше 5 градусів, то вона не придатна для ведення особистого селянського господарства.

А тому, на думку відповідача, місце розташування об`єкта не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, що є підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до ч.7 ст.118 ЗК.

Суд критично відноситься до таких висновків відповідача.

Так, крім зазначеного, статтею 47 Закону України «Про охорону земель» також визначено, що використання ерозійно - та зсувонебезпечних земельних ділянок дозволяється за умови вжиття заходів щодо їх протиерозійного і протизсувного захисту, передбачених законодавством України.

З метою захисту земель від ерозії та зсувів у землевпорядній, містобудівній та іншій документації передбачаються заходи щодо забезпечення протиерозійної та протизсувної стійкості території.

Забороняється розорювання схилів крутизною понад 7 градусів (крім ділянок для залуження, залісення та здійснення ґрунтозахисних заходів). На схилах крутизною від 3 до 7 градусів обмежується розміщення просапних культур, чорного пару тощо.

Власники земельних ділянок та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані здійснювати ґрунтоохоронні заходи з метою запобігання погіршенню їх якісного стану та якісного стану суміжних земельних ділянок і довкілля в цілому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначена норма обмежує здійснення деяких видів діяльності на схилах крутизною 5 градусів та покладає додаткові зобов`язання щодо здійснення ґрунтоохоронних заходів власниками та користувачами таких земельних ділянок, але не обмежує їх використання для ведення особистого селянського господарства в цілому. А своєю відмовою відповідач надає оцінку можливим видам діяльності, які позивач може здійснювати у майбутньому та розміщення певного виду сільськогосподарських культур, які обмежено вимогами законів України.

Крім того, згідно відповіді, наданої на запит позивача, а також наданого йому викопіювання з чергового кадастрового плану Болганської сільської ради Піщанського району бажана позивачем ділянка планується у власність для ведення особистого селянського господарства.

Що стосується форми прийнятого відповідачем рішення, то позивач не вважає, що при розгляді його клопотання з боку відповідача була присутня бездіяльність, проте вважає, що надаючи відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою викладену у формі листа відповідач вчинив дії, але вони є протиправними, оскільки відповідне рішення має бути оформлене у вигляді наказу.

Суд погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Аналогічна правова позиція висловлена ВС у постановах від 11.04.2018 у справі №806/2208/17, від 24.04.2018 у справі №802/1534/17-а, від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18, від 10.01.2019 у справі №820/4555/17.

Крім того, суд звертає увагу, що клопотання позивача також розглянуто з порушенням встановленого ст.118 ЗК місячного строку.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства (орієнтовною площею 2,0 га, але не більше 2,0 га) для особистого селянського господарства із земель запасу Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, суд виходить з наступного.

В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа. Суд вважає за доцільне зазначити, що відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом відповідно до ст.118 ЗК.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року по справі № 1640/2594/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача розглянути повторно клопотання ОСОБА_1 від 18 квітня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (орієнтовною площею 2,0 га, але не більше 2,0 га) для особистого селянського господарства із земель запасу Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із урахуванням висновків суду викладених в судовому рішенні та видати відповідний наказ, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства (орієнтовною площею 2,0 га, але не більше 2,0 га) для особистого селянського господарства із земель запасу Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , викладеної в листі від 23.05.2019 року № Р-7737/0-1841/0/95-15 «Щодо розгляду клопотання».

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства (орієнтовною площею 2,0 га, але не більше 2,0 га) для особистого селянського господарства із земель запасу Болганської сільської ради, розташованої за межами села, що є частиною земельної ділянки площею 16,9638 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства з урахуванням

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати 09.09.2019

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: ж АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027)

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна