Справа № 620/1992/19
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року Чернігів Справа № 620/1992/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Управління координації пенсійних та соціально - гуманітарних питань про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як такому, що має на день звільнення з органів внутрішніх справ України 24 роки 01 місяць 17 днів вислуги в пільговому обчисленні, з дня його звернення із заявою про призначення пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Чернігівській області подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повернуло йому без виконання документи про призначення пенсії, посилаючись на те, що він на момент звільнення не має вислуги років. З такою позицією відповідача позивач не погоджується, оскільки має документи на підтвердження вислуги років у пільговому обчисленні 24 роки 01 місяць 17 днів станом на день звільнення, що дає право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Управління координації пенсійних та соціально - гуманітарних питань, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивач не має достатньої вислуги років та відповідно права на призначення пенсії, як то вимагає положення статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Третьою особою - Міністерством внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Управління координації пенсійних та соціально - гуманітарних питань до суду подано письмові пояснення, у яких зазначено що позивач не має достатньої вислуги років та відповідно права на призначення пенсії, як то вимагає чинне законодавство України, а тому вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він заперечив проти доводів, викладених у відзиві на позов, та просив задовольнити позов з підстав, викладених у позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов, пояснення третьої особи та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

04 квітня 2019 року позивач звернувся до начальника ДУ ТМО МВС України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області через Сектор із соціальних, гуманітарних питань ДУ ТМО МВС України в Чернігівській області з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідного зразка, в якій просив розглянути питання призначення пенсії за вислугою років, додавши до заяви належним чином завірені копії витягу з наказу про звільнення № 416 о/є від 06.11.2015 та довідки про вислугу років від 27 березня 2019 року № 37.

Листом Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Управління координації пенсійних та соціально - гуманітарних питань від 03 травня 2019 року № 22/6-1 2277 позивача повідомлено, що заяву направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документи майора міліції ОСОБА_2 (подання № 559) для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнення з військової служби, та деяких інших осіб», так як відповідно до ст. 49 Закону рішення про призначення пенсії за цим Законом або відмову в призначенні пенсії приймає виключно орган Пенсійного фонду України.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 24 червня 2016 року № 8170/03-25, було повідомлено, що лист з додатками від 03 травня 2019 року № 22/6 - 2277 ними отримано, уважно розглянуто та листом від 17 травня 2019 року № 6570/03-25 документи повернуті до уповноваженого структурного підрозділу без виконання, оскільки документи були подані завідомо без права на пенсію, оскільки календарна вислуга років у позивача складає 19 років 02 місяці 04 дні, що не дає права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпеченняосіб, звільнення з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області» від 27.06.2019 33/45-867 надіслало заяву про призначення пенсії з додатками, подану позивачем особисто 04.04.2019 та повернену без виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, згідно листа від 17.05.2019 № 6570/03-25.

Вважаючи таку бездіяльність пенсійного органу протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду за їх захистом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (№ 2262-ХІІ від 09.04.1992 зі змінами та доповненнями) далі-Закон № 2262-ХІІ) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Пунктом "в" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45 років і за наявності в них вислуги 20 календарних років і більше, які звільняються з військової служби відповідно до ЗУ "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей".

Буквальний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що право на призначення пенсії за вислугу років виникає за умови: 1) звільнення особи з військової служби; 2) наявність достатньої кількості вислуги років.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивача було звільнено зі служби з 06 листопада 2015 року.

Так, станом на дату звільнення позивача вислуга років складає: календарна 19 років 02 місяці 04 дні, що не дає право на призначення пенсії.

Одночасно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Так, у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних років і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 та постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року № 725/1959/17.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що на день звільнення позивач досяг 36 - річного віку, в той час як однією з основних умов для призначення пенсії відповідно до положень пунктом "в" частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ є досягнення на день звільнення з військової служби 45-річного віку.

За правилами частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, враховуючи наведені правові норми та обставини цієї справи, суд погоджується з доводами відповідача, що позивач не має встановленої пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги років, що відповідно не дає йому права на призначення пенсії.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Також суд зазначає, що позивач, звертаючись до суду із позовом, порушив питання, що стосується здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до положень даної статті, суд має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, проте це не є його обов`язком.

Підстави для встановлення судового контролю за виконанням відповідачем рішення суду відсутні.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Управління координації пенсійних та соціально - гуманітарних питань, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 вересня 2019 року.

Суддя Д.В. Лобан