Справа № 344/8239/19
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/8239/19
Провадження № 2-а/344/507/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти Чорного Романа Богдановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського УПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти Чорного Романа Богдановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Мотивував тим, що 01 травня 2019 року поліцейським УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Чорним Р.Б. відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1114274. Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП України. Як зазначено в постанові позивач керував ТЗ без поліса обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1 ПДР. Позивачу поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 425 грн. В позові позивач зазначає, що 01 травня 2019 року о 09:44 год. рухався по вулиці Січових Стрільців в м.Івано-Франківськ на транспортному засобі Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_1 , позаду нього рухався транспортний засіб патрульної поліції і через декілька хвилин працівники поліції зробили вимогу зупинити негайно транспортний засіб в якому рухався позивач. Причиною зупинки працівник поліції назвав відсутність поліса обов`язкового страхування необхідного для керування транспортного засобу і попросив надати водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і поліс обов`язкового страхування. На що позивач відповів, що є учасником бойових дій і має відповідне підтвердження у вигляді посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно яким звільняюсь від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. А відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у визначеному порядку, відповідно до п.1 статті 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Незважаючи на всі переконання позивача і представлення посвідчення учасника бойових дій інспектором було складено вищезазначену постанову. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що постанова серії ЕАВ № 1114274 від 01 травня 2019р. про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями прав позивача та чинного законодавства України, є не обгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню. За наведених обставин позивач просить визнати дії протиправними лейтенанта поліції УПП в Івано-Франківській областіЧорного Романа Богдановича, та скасувати постанову серії ЕАВ № 1114274 від 01 травня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

До суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначається, що 01.05.2019 року відповідач із своїм напарником під час патрулювання в м. Івано- Франківськ близько 09 год. 40 хв., рухаючись вулицею Січових Стрільців, помітили транспортний засіб TOYOTA AVENSIS н. з. НОМЕР_3 , водій якого, згідно бази даних МТСБУ, керував даним ТЗ без дійсного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушував п. п. «г» 2.1 ПДР, а тому відповідач зупинив транспортний засіб позивача відповідно до вимог п.п.1 ,3 п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме відсутність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, відповідачем після розгляду адміністративної справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1114274 ВІД 01.05.2019 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. та оголошено її зміст, повідомлено про порядок її оскарження, виконання, після чого позивач отримав копію постанови на місці. Окрім того, позивач в позовній заяві не заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме те, що він не мав при собі і не пред`явив відповідачу на його вимогу поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак в позовній заяві позивач посилається на те, що він має статус учаснику бойових дій, відповідно до якого він звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, відповідно до ст. 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, Особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю 1 групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному Законом. Слід звернути увагу суду, що нормою ст. 13. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено категорії водіїв які звільняються від страхування ТЗ мри умові, якщо такий ТЗ належить переліченим особам. Враховуючи той факт, що до позовної заяви позивач додав копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу яким він керував на момент вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якого вищезазначений транспортний засіб належить ОСОБА_2 , підстав вважати позивача власником ТЗ не має. Окрім того, відповідач зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача місцевий загальний суд, як адміністративний суд не повноважний вирішувати.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 2 ст. 122 КупАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії ЕАВ № 1114274 від 01.05.2019 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 01.05.2019 року о 09 год. 38хв. водій ОСОБА_1 по вул. Січових Стрільців в м. Івано-Франківськ керував ТЗ без чинного страхового поліса обов`язкового страхування власників наземних ТЗ, чим порушив п.п. 2.1. г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 4-6).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Позивач в позові вказав, що 01 травня 2019 року о 09:44 год. рухався по вулиці Січових Стрільців в м.Івано-Франківськ на транспортному засобі Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_1 , позаду нього рухався транспортний засіб патрульної поліції і через декілька хвилин працівники поліції зробили вимогу зупинити негайно транспортний засіб в якому рухався позивач. Причиною зупинки працівник поліції назвав відсутність поліса обов`язкового страхування необхідного для керування транспортного засобу і попросив надати водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і поліс обов`язкового страхування. На що позивач відповів, що є учасником бойових дій і має відповідне підтвердження у вигляді посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно яким звільняюсь від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. А відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у визначеному порядку, відповідно до п.1 статті 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі в тому числі і поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (підпункт ґ п. 2.1.)

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Аналіз ст. 13 вказаного Закону дає змогу зробити висновок, що учасник бойових дій звільняється від обов`язку страхувати цивільно-правову тільки у разі, якщо керує транспортним засобом, який належить на праві власності такій особі.

В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, він керував транспортним засобом, який належить на праві власності ОСОБА_2 , не маючи при собі чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення від 01.05.2019 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського УПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти Чорного Романа Богдановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова