Справа № 537/2565/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 р.Справа № 537/2565/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Командира роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Бондара Андрія Миколайовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоріна Д.О., м. Кременчук, повний текст складено 24.07.19 року по справі № 537/2565/19

за позовом ОСОБА_1

до Командира роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Бондара Андрія Миколайовича

третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Командира роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Бондара Андрія Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд визнати дії відповідача щодо складання постанови серії ДП18 № 584774 від 06 червня 2019 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за порушення частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення незаконними; визнати постанову серії ДП18 № 584774 від 06 червня 2019 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, провадження по справі закрити.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.07.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Постанову серії ДП18 №584774, винесену 06 червня 2019 року командиром роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Бондар Андрієм Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. - скасовано.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрито.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в іншій частині - залишено без задоволення.

Командир роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Бондар Андрій Миколайович, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, вважає, що судове рішення не обґрунтоване, оскільки судом було порушено норми матеріального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було вжито всіх заходів щодо всебічного, повного дослідження всіх обставини справи, та не надано належної оцінки доказам, на які спирався відповідач. Так, суд першої інстанції зазначає, що з відеозапису, наданого відповідачем, не підтверджується факт здійснення маневру повороту саме автомобіля під керуванням позивача, державний номерний знак автомобіля неможливо розпізнати. З вказаним висновком відповідач не погоджується та зазначає, що на 01 хв. 19 с. відеозапису з назвою «факт порушення Поливяний» зафіксовано, як автомобіль білого кольору, рухаючись у крайній лівій смузі для руху, здійснює маневр повороту ліворуч без увімкненого показника повороту відповідного напрямку. Автомобіль патрульної поліції при цьому рухається позаду та фіксує факт вчиненого порушення. В подальшому, автомобіль патрульної поліції безперервно продовжує рух за транспортним засобом порушника, випускаючи його із поля зору відеореєстратора не більше ніж на 3 с., аж до повної зупинки, під час якої і фіксується номерний знак автомобіля. Водночас, інших автомобілів, які б рухалися по вул. Халтуріна, немає, так як для напрямку руху по вул. Халтуріна горить червоний сигнал світлофора. Відсутність чіткої фіксації номерного знаку авто не може слугувати підставою для скасування постанови, адже існують інші фактори (колір, габарити автомобіля, безперевна відеофіксація), що слугують безперечним доказом того, що інспектором зупинено саме той автомобіль, що допустив порушення. Враховуючи викладене, вважає, що суд першої інстанції грубо порушив положення ст. 242 КАС України, оскільки не надав оцінки аргументам, викладеним у відзиві на позовну заяву, та не врахував наявні у матеріалах справи докази. Просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.07.2019 року про скасування постанови про адміністративне правопорушення, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою.

Відповідач та третя особа повідомлялись на електронну адресу .

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 06 червня 2019 року командиром роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Бондарем А.М. винесено постанову серії ДП18 №584774 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він, як зазначено у постанові, цього дня, о 20 год. 50 хв. в місті Полтава, керуючи автомобілем Nisan Loaf, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив маневр, а саме поворот ліворуч з вулиці Пушкіна на вулицю С . Халтуріна, не скориставшись покажчиком повороту, чим порушив вимоги пункту 9.2 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування постанови серії ДП18 №584774 від 06.06.2019 року та закриваючи справу про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, як наслідок, правомірності винесеного рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України "Про автомобільні дороги", який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У п. 1.9. ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

В підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем наданий відеозапис від 06 червня 2019 року.

Диск з даним відеозаписом надано відповідачем до суду першої інстанції.

Дослідивши наданий відеозапис, колегія суддів зазначає, що з нього не вбачається факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме, не підтверджується факт здійснення маневру повороту саме автомобіля під керування позивача, та державний номерний знак транспортного засобу, який здійснював маневр повороту, на відеозаписі неможливо розпізнати.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відеозаписом з назвою «факт порушення Поливяний» зафіксовано, як автомобіль білого кольору, рухаючись у крайній лівій смузі для руху, здійснює маневр повороту ліворуч без увімкненого показника повороту відповідного напрямку. Автомобіль патрульної поліції при цьому рухається позаду та фіксує факт вчиненого порушення. В подальшому, автомобіль патрульної поліції безперервно продовжує рух за транспортним засобом порушника, випускаючи його із поля зору відеореєстратора не більше ніж на 3 с., аж до повної зупинки, під час якої і фіксується номерний знак автомобіля. Водночас, інших автомобілів, які б рухалися по вул. Халтуріна, немає, так як для напрямку руху по вул. Халтуріна горить червоний сигнал світлофора. Відсутність чіткої фіксації номерного знаку авто не може слугувати підставою для скасування постанови, адже існують інші фактори (колір, габарити автомобіля, безперевна відеофіксація), що слугують безперечним доказом того, що інспектором зупинено саме той автомобіль, що допустив порушення.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апеляційної скарги, оскільки з відеозапису з назвою «факт порушення Поливяний » вбачається, що автомобіль патрульної поліції рухається позаду невідомого автомобіля, який знаходиться на значній відстані від автомобіля поліцейських, і встановити, що це саме автомобіль позивача взагалі немає можливості, оскільки з такої відстані не видно ані габаритів автомобіля, ані номерного знаку, та навіть колір автомобіля чітко встановити неможливо через темну пору доби та значну відстань.

Окрім того, з такої відстані взагалі не вбачається можливим встановити, чи, дійсно, здійснюючи маневр, а саме поворот ліворуч, вказаний відповідачем автомобіль не скористався покажчиком повороту. З наданого відеозапису взагалі неможливо встановити сам факт порушення пп. «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги наданий відповідачем відеозапис від 06 червня 2019 року, оскільки зафіксовані в ньому відомості не узгоджуються з інкримінованими ОСОБА_1 діями ані за змістом, ані за відомостями про транспортний засіб, а відтак зазначений відеозапис не містить інформації щодо предмету доказування в межах даного спору.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 р. у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Відповідач, як при розгляді справи про адміністративні правопорушення, так і суду, не надав належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем проступку. Тобто, доказ, на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення, є відсутнім.

Доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення, пояснення свідків тощо) відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції, тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач вчинив порушення, за яке передбачена відповідальність згідно ст.122 КУпАП. Тобто, доказ, на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення, є відсутнім.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26.04.2018 р. у справі № 338/855/17.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження зазначеного ним у відзиві факту дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченої статтями 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в повному обсязі, оскільки, як вбачається з наданого відповідачем відеозапису, патрульним поліцейським не було оголошено постанову в присутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та не ознайомлено останнього з цією постановою, що є порушенням вимог статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням вищезазначеного, відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи апеляційної скарги стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Враховуючи вищевстановлене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №584774 від 06 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Командира роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Бондара Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.07.2019 року по справі № 537/2565/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров