Справа № 440/2339/19
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2339/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Подільського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі також - відповідач), відповідно до якої просить:

- скасувати висновок від 29 березня 2019 року про відмову у внесенні змін: до актового запису про шлюб №17 від 12 серпня 1981 року, складений виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, а саме: виправити в графі "національність" нареченої з "українка" на - "німка"; до актового запису про розірвання шлюбу №364 від 07 серпня 1981 року складений Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити в графі "національність" дружини з "українка" на - "німка";

- зобов`язання внести зміни до актових записів цивільного стану: про шлюб №17 від 12 серпня 1981 року, складений виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, а саме: виправити/змінити в графі "національність" нареченої з "українка" на - "німка"; про розірвання шлюбу №364 від 07 серпня 1981 року складений Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити/змінити в графі "національність" дружини з "українка" на - "німка".

Підставою позову визначено незгоду з рішення суб`єкта владних повноважень щодо відмови у внесенні змін до актових записів. Позивач вказує, що має право вважати себе німцем та право на відновлення своєї національності. З урахуванням вищезазначеного просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суді від 08 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків встановлено десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

12 липня 2019 року на виконання вимог ухвали суду від 08 липня 2019 року позивачем надано позовну заяву із зазначенням ідентифікаційного коду відповідача, прохальна частина якої містить уточнені вимоги в наступній редакції:

- скасувати висновок від 29 березня 2019 року про відмову у внесенні змін: до актового запису про шлюб №17 від 12 серпня 1969 року, складений виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, а саме: виправити в графі "національність" нареченої з "українка" на - "німка"; до актового запису про розірвання шлюбу №364 від 07 серпня 1981 року складений Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити в графі "національність" дружини з "українка" на - "німка";

- зобов`язання внести зміни до актових записів цивільного стану: про шлюб №17 від 12 серпня 1969 року, складений виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, а саме: виправити/змінити в графі "національність" нареченої з "українка" на - "німка"; про розірвання шлюбу №364 від 07 серпня 1981 року складений Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити/змінити в графі "національність" дружини з "українка" на - "німка" /а.с. 27-32/.

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/2339/19, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24 липня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність підстав для внесення відповідних змін до актових записів та обґрунтованість висновку, що оскаржується. Крім того, наголошував на позиції Верховного суду стосовно неможливості адміністративним судам встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів /а.с. 37-39/.

26 липня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягала на задоволенні її позовних вимог, зазначаючи, що викладена позиція Верховного суду не позбавляє її можливості звернутись до суду з вимогою про скасування висновку про відмову у внесення таких змін. Також наголошувала, що при обмеженні її права приймати рішення про визначення власної національної приналежності відповідачем не було надано жодного обґрунтування, що є недопустимим /а.с.65-69/.

Відповідач своїм правом надати заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із заявою внести зміни до актових записів цивільного стану: про шлюб №17 від 12 серпня 1969 року, складений виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, а саме: виправити/змінити в графі "національність" нареченої з "українка" на - "німка"; про розірвання шлюбу №364 від 07 серпня 1981 року складений Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити/змінити в графі "національність" дружини з "українка" на - "німка" /а.с. 43-53/.

За результатами розгляду даної заяви відповідачем сформовано висновок від 29 березня 2019 року про відмову у внесенні змін: до актового запису про шлюб №17 від 12 серпня 1969 року, складений виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, а саме: виправити в графі "національність" нареченої з "українка" на - "німка"; до актового запису про розірвання шлюбу №364 від 07 серпня 1981 року складений Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити в графі "національність" дружини з "українка" на - "німка" /а.с. 54/.

Не погоджуючись із таким висновком позивач звернулася до суду із цим позовом.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позов, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до статті 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до статті 300 Цивільного Кодексу України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відтак, Україна на конституційному рівні надала громадянам право вільно обирати та відновлювати національність. Державні органи не повноважні свавільно на свій розсуд встановлювати скільки разів за життя особа має право вільно обирати та відновлювати свою національність, а тим більше давати оцінку мотивів, за яких особа бажає змінити свою національність, тим більше якщо національність, яку особа бажає обрати підтверджена прямою родинною лінією.

Відповідно до статті 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись в здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Право на зміну національності також захищено цією статтею оскільки національна самоідентифікація особи стосуються її приватного і сімейного життя.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів. Однак вона не лише зобов`язує державу утриматись від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов`язання щодо забезпечення ефективної дієвої поваги до приватного і сімейного життя (XY проти Нідерландів 26.03.1985 пункт 23, Щерна проти Фінляндії 25.11.1994 пункт 38, Стоіческу проти Румунії 26.07.2011 пункт 48, Гарнага проти України від 16.05.2013 пункт 37).

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Тобто, якщо держава гарантує своїм громадянам право вільно обирати та відновлювати національність, відповідні державні органи зобов`язані активно сприяти в реалізації громадянами України гарантованого права.

Відповідно до наявної в матеріалах справи засвідченої копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 15 грудня 1948 року Аман- Карагайською сільською радою Тарановського району Костанайської області, національність батька позивача ОСОБА_4 вказана «німець», а національність матері ОСОБА_2 - «українка» /а.с.13-14/.

Відповідно до довідки про реабілітацію від 19 лютого 2017 року № 17-16-16 Прокуратури Костанайської області, Республіки Казахстан, ОСОБА_4 , 1913 року народження, німець, уроженець м. Харкова, УРСР, в адміністративному порядку по політичним мотивам виселений з м. Суликамськ, Молотовської області. На підставі ст. 2 Закону Республіки Казахстан "Про реабілітацію жертв масових політичних репресій "від 14 квітня 1993 року ОСОБА_4 визнаний жертвою політичних репресій та реабілітований /а.с. 15/.

Згідно довідки громадської організації "Полтавське товариство німців «Відергебурт» від 04 жовтня 2018 року № 04/10/18 , позивач є активним членом товариства з березня 2013 року /а.с. 21/.

При цьому, відповідно до актового запису про шлюб №17 від 12 серпня 1969 року, ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_1 (прізвище після державної реєстрації - ОСОБА_1 ) . Національність нареченого - " молдаванин ", а національність нареченої - "українка" /а.с. 46-47/.

Також у відповідності до актового запису про розірвання шлюбу № 364 від 07 серпня 1981 року національність чоловіка - " молдаванин ", а національність дружини - "українка" /а.с. 49-50/ .

Ураховуючи зазначене вище, суд зазначає, що доказами у справі підтверджено, що батько позивача за національною приналежністю був німцем. Вказаний факт відповідачем не заперечується. При цьому, відповідачем також не спростовано право позивача здійснити свій вільний вибір щодо визначення своєї національності.

В цій же справі, навпаки, ставлячи штучні перешкоди в реалізації ОСОБА_1 права на відновлення своєї національності, Подільський районний в м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області порушує статтю 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 3, 11 Конституції України, статтю 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», статтю 300 Цивільного Кодексу України.

Доводи відповідача, що зміна національності не входить до компетенції відділів РАЦС не відповідає дійсності.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до державного реєстру актів цивільного стану громадян та єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного, Сімейного Кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. В разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки і піклування під час здійснення повноважень з опіки і піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Відповідно до частини 4 тієї ж статті зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відтак саме відповідач має забезпечити реалізацію права ОСОБА_1 на зміну національності.

Суд виходив з наступного, надаючи оцінку клопотанню про закриття провадження у справі, що міститься у прохальній частині відзиву, вмотивоване тим, що спір мав розглядатись в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, за нормами цивільно-процесуального законодавства.

В постанові Верховного Суду України від 03.10.2017 у справі №21-5607-а-15 за позовом особи до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві та в постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №822/1064/17 за позовом особи до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому зазначено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу. Спір щодо відмови у внесенні змін до актового запису слід кваліфікувати як публічно-правовий, що належить до адміністративної юрисдикції.

В цій справі позивач просить визнати протиправним і скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язати вчинити дії. Тобто, заявлені вимоги у відповідності до частини 1 статті 5 КАС України, та окружний суд має повноваження прийняти рішення, передбачене частиною 2 статті 245 КАС України.

Відтак у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі .

Беручи до уваги той факт, що батько позивача був німцем, що підтверджується доказами, які містяться у справі та приймаючи до уваги наявність закріпленого у законодавстві України права фізичної особи на збереження своєї національної, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Подільського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (пров. Рибальський, 16-А, м. Полтава, 36037, ідентифікаційний код 26554380) про скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок Подільського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 29 березня 2019 року про відмову у внесенні змін: до актового запису про шлюб №17 від 12 серпня 1969 року, складений виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, а саме: виправити в графі "національність" нареченої з "українка" на - "німка"; до актового запису про розірвання шлюбу №364 від 07 серпня 1981 року складений Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити в графі "національність" дружини з "українка" на - "німка".

Зобов`язати Подільський районний у м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни до актових записів цивільного стану: про шлюб №17 від 12 серпня 1969 року, складений виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, а саме: виправити/змінити в графі "національність" нареченої з "українка" на - "німка"; про розірвання шлюбу №364 від 07 серпня 1981 року складений Київським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а саме: виправити/змінити в графі "національність" дружини з "українка" на - "німка".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г. Ясиновський