Справа № 1540/4207/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/4207/18
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Запорожана Д.В.,

при секретарі Чугунові С.О.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1 та представника відповідача Панчошака О. Д. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 26.10.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.08.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ НП в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Одеській області щодо не надання у встановлений ст.20 Закону України «Про звернення громадян», п.3 розділу 4 «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (затв. наказом МВС України від 11.01.2016р. №4), строк відповіді на його заяву від 06.12.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати затверджений начальником ГУ НП в Одеській області 18.06.2018 року Висновок від 12.06.2018 року про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Одеській області, що полягає у невиплаті йому, як інваліду ІІІ групи, одноразової грошової допомоги в розмірі 250 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату (18.06.2018 року);

- зобов`язати ГУ НП в Одеській області виплатити йому одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності в розмірі, визначеному ст.99 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі 440 500 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачем було протиправно відмовлено йому, як інваліду ІІІ групи, у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням захворювання, пов`язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Одеській області щодо неприйняття у встановлений п.3 Розділу 4 «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (затв. наказом МВС України від 11.01.2016р. №4) строк наказу або направлення повідомлення за результатом розгляду заяви ОСОБА_3 від 06.12.2017 року. Визнано протиправним та скасовано Висновок про призначення одноразової грошової допомоги, складений 12.06.2018 року та затверджений начальником ГУ НП в Одеській області 18.06.2018 року, яким ОСОБА_3 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Зобов`язано ГУ НП в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності у відповідності до Висновку про призначення одноразової грошової допомоги, складеного 15.12.2017 року та затвердженого Начальником ГУ НП в Одеській області 18.12.2017 року. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Національної поліції України 21.05.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було губо порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволені усіх позовних вимог.

В судове засідання суду 2-ї інстанції позивач (або його представник) не з`явились, про день час та місце розгляду справи були своєчасно і належним чином повідомлені та, в свою чергу, у своєму письмовому відзиві на апеляційну скаргу просили розглянути справу без їх участі.

Представники апелянта та відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та мотивовано наполягали на її задоволенні, скасуванні рішення суду 1-ї інстанції та повній відмові у позові.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

14.03.2016 року наказом начальника ГУ НП в Одеській області №108-о/с майора поліції ОСОБА_3 з 18.03.2016 року звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

11.05.2016 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про хворобу №125/2, з якого вбачається, що Військово-лікарська комісія ДУ ТМО МВС України по Одеській області за розпорядженням начальника відділу УКЗ ГУ НП України в Одеській області здійснила медичний огляд ОСОБА_3 та встановила, що ним отримано травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків, т.б. це захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

18.05.2016 року наказом ГУ НП в Одеській області №356-о/с внесено зміни до попереднього наказу ГУ НП в Одеській області від 14.03.2016р. №108-о/с в частині підстав звільнення позивача зі служби та зазначено «уважати ОСОБА_3 звільненим з ОВС відповідно до п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію»». Підстава: заява ОСОБА_3 від 12.05.2016 року та свідоцтво про хворобу № 1251/2, видане ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області 11.05.2016 року.

23.05.2016 року ОСОБА_3 у зв`язку із отриманням травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, була встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК.

28.09.2016 року позивач звернувся до ГУ НП в Одеській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності, до якої надав копію виписки МСЕК №799225, копію свідоцтва про хворобу №125/2, копію посвідчення «ветерана війни» та копію паспорта.

Однак, 30.09.2016 року ГУ НП в Одеській області за результатами розгляду вказаної вище заяви надано відповідь №14/1-К-377, якою роз`яснено позивачу про необхідність звернення з вказаним питанням із заявою встановленого зразку та наданням всіх документів, які передбачені «Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або втрати працездатності поліцейського» (затв. наказом МВС від 11.01.2016р. №4).

06.12.2017 року позивач повторно звернувся до відповідача із аналогічною заявою (рапортом) про виплату йому ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з тим, що отримав травму в період проходження служби в ОВС Київський ВП ГУ НП в Одеській області. До повторної заяви ОСОБА_3 надав копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію акту огляду, копію свідоцтва про хворобу та оригінал довідки МСЕК.

15.12.2017 року відповідачем, за результатами розгляду повторної заяви позивача, складено Висновок про призначення останньому одноразової грошової допомоги, який, в свою чергу, був затверджений начальником ГУ НП в Одеській області 18.12.2017 року, зі змісту якого вбачається, що позивачу, у зв`язку з інвалідністю 3-ї групи, призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 400 000 грн.

Однак, в подальшому, т.б. 18.06.2018 року, після проведення інвентаризації питань, пов`язаних із призначенням ОГД, начальником ГУ НП в Одеській області було затверджено новий висновок від 12.06.2018 року, яким визнано попередній висновок про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги від 18.12.2017р. недійсним, та відповідно, відмовлено останньому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Далі, 11.07.2018 року відповідачем на чергову заяву позивача надано відповідь №14/634, в якій вказано, що оскільки позивача було звільнено зі служби в поліції «за власним бажанням», то відповідно, законних підстав для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського не має, у зв`язку з чим, подані ним документи для отримання цієї допомоги були повернуті позивачу.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необґрунтованими та не заснованими на законі.

До такого виковку суд апеляційної інстанції дійшов з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту приписів ч.ч.1,2 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою від 06.12.2017 року до ГУ НП в Одеській області), одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Крім того, як визначено п.4 ч.1 ст.97 вказаного вище Закону України №580-VIІI, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом 6 (шести) місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Підпунктом «в» п.4 ч.1 ст.99 цього ж Закону визначено розмір одноразової грошової допомоги поліцейським внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності, IIІ групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016р. затверджено відповідний «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016р. за №163/28293 та який, в свою чергу, безпосередньо визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Так, згідно із пп.2 п.1 розділу ІІ цього Порядку №4, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії;

А як слідує зі змісту положень п.5 розділу ІІІ Порядку №4, для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії вказаних документів завіряються власноручним підписом заявника та перевіряються особою, що приймає документи.

Далі, як передбачено приписами п.п.1,2,3 розділу ІV Порядку №4, у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у п.п.4, 6 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: 1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; 2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій. 3) у навчальних закладах - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у 15-денний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції, навчальними закладами до фінансового підрозділу Міністерства внутрішніх справ за встановленою формою (додаток 3).

Так, як встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 14.03.2016 року наказом начальника ГУ НП в Одеській області №108-о/с майора поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

Як свідчать матеріали справи, 11.05.2016 року ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області видала ОСОБА_3 свідоцтво про хворобу №125/2, з якого вбачається, що отримана ним травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків в ОВС.

Далі, як видно з матеріалів справи, 18.05.2016 року начальник ГУ НП в Одеській області, на підставі рапорту позивача та свідоцтва про хворобу №125/2 від 11.05.2016р., видав наказ №356-о/с, яким вніс зміни до свого попереднього наказу від 14.03.2016р. №108-о/с в частині підстав звільнення позивача зі служби та зазначив в ньому, що майора ОСОБА_3 слід вважати звільненим з ОВС відповідно до п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію»».

В подальшому, т.б. 23.05.2016 року ОСОБА_3 , у зв`язку із отриманням травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, МСЕК була встановлена ІІІ група інвалідності.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 15.12.2017 року відповідачем, за результатами розгляду повторної заяви позивача, складено Висновок про призначення останньому одноразової грошової допомоги, який, в свою чергу, був затверджений начальником ГУ НП в Одеській області 18.12.2017 року, зі змісту якого вбачається, що позивачу, у зв`язку з інвалідністю 3-ї групи, призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 400 000 грн.

Проте, в подальшому, т.б. 18.06.2018 року, після проведення інвентаризації питань, пов`язаних із призначенням ОГД, начальником ГУ НП в Одеській області було затверджено новий висновок від 12.06.2018 року, яким, в свою чергу, визнано попередній висновок про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги від 18.12.2017р. недійсним, та відповідно, відмовлено останньому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, не зважаючи на вказаний вище факт скасування висновку про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, а також те, що позивача первинно фактично було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» наказом №108-о/с від 14.03.2016р., в якій, в свою чергу, через 2 місяці після його звільнення, наказом ГУ НП в Одеській області №356-о/с від 18.05.2016 року було неправомірно внесено суттєві зміни, т.б. штучно змінено підставу звільнення з п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) - на п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу), суд 1-ї інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_3 в призначенні ОГД.

При цьому, слід зазначити, що факт відсутності правових підстав для видання наказу ГУ НП в Одеській області №356-о/с від 18.05.2016 року, яким було внесено зміни підстави звільнення позивача з органів поліції, в подальшому було підтверджено Висновком службового розслідування, затвердженим 06.06.2019р. Головою Національної поліції України та його наказами від 17.05.2019р. №502о/с, яким скасовано наказ ГУ НП в Одеській області №356-о/с від 18.05.2016 року (в частині зміни підстав звільнення ОСОБА_3 ), та від 20.06.2019р. №1152, яким притягнено до дисциплінарної відповідальності юрисконсульта відділу правового забезпечення ГУ НП в Одеській області, який супроводжував дану справу в суді.

Відомостей про оскарження позивачем у будь-який спосіб вказаного вище наказу Голови Національної поліції України від 17.05.2019р. №502о/с у суду не має. Сторона позивача їх також не надала.

Як вже зазначалося вище, зі змісту приписів п.4 ч.1 ст.97 Закону України №580-УШ вбачається, що одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом 6 (шести) місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, з системного аналізу вказаної норми Закону України №580-УШ слідує, що дане положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, 3-х умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та підстава/причина звільнення), а саме:

1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом 6-ти місяців після звільнення особи з поліції;

3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена

захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх

справ або поліції.

Отже, однією з умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» є дотримання зв`язку із причиною/підставою звільнення особи з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, т.б. згідно п.2 ч.1 ст.77 цього Закону - «через хворобу» за рішенням ВЛК про непридатність до служби в поліції, а тому оскільки позивача фактично було звільнено зі служби в поліції на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України (за власним бажанням), то відповідно відсутні як порушення законодавства з боку відповідача, так і підстави для призначення йому спірної одноразової грошової допомоги.

При цьому, слід звернути увагу на те, що положення п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» не визнано ані неконституційними, ані не скасовано, т.б. останні є чинними і до цього часу.

Окрім того, судова колегія, приймаючи рішення по даній справі, також виходить і з того, що останній висновок відповідача від 18.06.2018р. щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із невідповідністю позивача всім критеріям, встановленим статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію», не має ознак дискримінації, оскільки не йдеться про надання необґрунтованих переваг щодо реалізації повноважень з боку відповідача у контексті цільового використання фінансових ресурсів у межах кошторисних призначень з огляду на дотримання фінансової дисципліни у бюджетних правовідносинах.

Щодо посилань позивача на те, що звільнення його з органів поліції «за власним бажанням» фактично позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в органах поліції, то дану позицію суд вважає необґрунтованою та не відповідаючою положенням Закону України «Про Національну поліцію», оскільки зміст ч.ч.1,4 ст.97 цього Закону вказує на вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги. При цьому, суд зауважує, що розширеному тлумаченню дана норма Закону не підлягає.

Також, при цьому, одночасно необхідно зазначити, що аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.09.2018р. (у справі №373/1188/16-а), від 20.09.2018р. (у справі №296/9456/16-а), від 01.11.2018р. (у справі 822/3788/17), від 22.01.2019р. (у справі №2340/2663/18) та від 20.03.2019 року (у справі №823/1924/18).

Апеляційний суд не вбачає підстав для відступу від такої правової позиції.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та вимоги п.4 ч.1 ст.97 Закону України №580-УШ, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що оскільки на даний час позивач ОСОБА_3 фактично вважається звільненим з органів поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону №580-УШ згідно наказу начальника ГУ НП в Одеській області №108-о/с від 14.03.2016 року та має чинний негативний Висновок від 18.06.2018р. про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги, то відповідно у нього на цей час відсутні законні підстави як для отримання спірної одноразової грошової допомоги, так і для задоволення позовних вимог.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства, в зв`язку із чим, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної поліції України - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року - скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06.09.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

Д.В. Запорожан