Справа № 320/687/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/687/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Пласт» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Пласт» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві, у якому просило суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.01.2019 №3.

На обґрунтування вказаних позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято безпідставно, не обґрунтовано та всупереч вимогам чинного податкового законодавства.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 09.01.2019 №3.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що на момент проведення камеральної перевірки 17.12.2018 та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 09.01.2019 по податку на прибуток юридичних осіб у позивача обліковувалась заборгованість, а провадження у справі №320/160/19 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 № та № було відкрито лише ухвалою Київського окружного адміністративного суду лише 15.01.2019.

Тобто, вказане, на думку контролюючого органу свідчить про те, що тільки після отримання ухвали про відкриття провадження у справі та внесення даної інформації до підсистеми АІС «Суди» ІС «Податковий блок», нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.

При цьому, наявність ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 про повернення позовної заяви не впливає на узгодженість грошового зобов`язання.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Пласт», згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 10.10.2003 є юридичною особою.

Згідно даних про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, позивач перебуває у стані припинення.

Так, контролюючим органом проведено камеральну перевірку ТОВ «Арт-Пласт» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2018 року, за результатами якої складено акт від 17.12.2018 №4820/26-15-43-03-32487006, яким встановлено порушення позивачем п. 200.4 ст. 200, п.200.12 ст. 200 Податкового кодексу України, та відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування у розмірі 51884,00 грн.

Вказане порушення на думку податкового органу ґрунтувалось на неправомірному відображенні суми бюджетного відшкодування по податковій декларації з ПДВ за жовтень 2018 року, оскільки станом на дату складання акту, згідно інтегрованої картки, за ТОВ «Арт-Пласт» обліковується податковий борг у розмірі 22 011 944,46 грн.

Зважаючи на викладене, відповідач, заявлену позивачем суму бюджетного відшкодування, зарахував у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні періоди.

Розглянувши заперечення позивача від 26.12.2018 на акт перевірки, Головне управління ДФС у м. Києві оформило лист від 04.01.2019 №1399/10/26-15-03-14, яким висновки акту перевірки залишило без змін, а заперечення - без задоволення.

У подальшому, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.01.2019 №3, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період жовтень 2018 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 51884 грн (а.с. 39).

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що грошове зобов`язання визначене позивачу податковими повідомленнями-рішеннями від 10.08.2018 № та № не набувало ознак узгодженості, тому несплата суми цього податкового зобов`язання не може зумовлювати обмеження права позивача на бюджетне відшкодування сум ПДВ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Під грошовим зобов`язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У силу вимог пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

54.3.6. результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відтак, законодавцем чітко передбачено випадки, коли контролюючий орган самостійно визначає суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків.

Як наслідок, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 ПК України).

У силу вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Зміст наведених положень свідчить про те, що у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, то визначені в них грошові зобов`язання вважаються узгодженими на наступний день за останнім днем строку для подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 ПК України.

У свою чергу останнім днем строку, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 ПК України, є десятий календарний день, що настає за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення прийнято Головним управлінням ДФС у місті Києві на підставі того, що позивачем протиправно заявлено суму бюджетного відшкодування, враховуючи наявність податкового боргу у розмірі 22 011 944,45 грн, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 10.08.2018 № та №.

Однак, ТОВ «Арт-Пласт» не погоджуючись із наведеними податковими повідомленнями-рішеннями від 10.08.2018 № та №, оскаржило їх в спочатку в адміністративному порядку, про що свідчить скарга від 22.08.2018 вх. номер 51067/6, а у подальшому - у судовому порядку.

Так, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі №320/160/19 (суддя Лапій С.М.), відкрито провадження за позовом ТОВ «Арт-Пласт» до Головного управління ДФС у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 № та № (а.с. 23-24).

Посилання апелянта про те, що на момент проведення камеральної перевірки, складання акту та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за позивачем обліковувалась заборгованість, та ухвала про відкриття провадження у справі №320/160/19 щодо оскарження податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 № та № винесена лише 15.01.2019 колегія суддів, як і суд першої інстанції, не приймає до уваги, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем до Київського окружного адміністративного суду 13.11.2018, після проведення ним процедури адміністративного оскарження.

У той же час, ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Брагіна О.Є) від 13.11.2018, яка надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень лише 09.01.2019 та оприлюднена 10.01.2019, позовну заяву ТОВ «Арт-Пласт» було повернуто у зв`язку з відсутністю повноважень на подання позовної заяви (а.с. 67-68).

У подальшому, у січні 2019 року позивачем було подано знову адміністративний позов до суду та ухвалою від 15.01.2019 було відкрито провадження у справі, що свідчить про бажання заявника реалізувати своє права на оскарження податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 № та № у максимально стислі строки.

При цьому, як вірно відзначено судом першої інстанції, про вказані обставини позивачем було повідомлено контролюючий орган у своєму запереченні на акт перевірки, однак останнім не було враховано під час прийняття оскаржуваного рішення.

Тобто, позивачем було реалізовано законодавчо надане право на оскарження та розпочато відповідну процедуру судового оскарження податкових повідомлень-рішень контролюючого органу від 10.08.2018 № та № у законодавчо встановлені строки.

Вказане свідчить про те, що грошове зобов`язання визначене позивачу податковими повідомленнями-рішеннями від 10.08.2018 № та № не набуло статусу узгоджених, тому несплата суми цього податкового зобов`язання не може зумовлювати обмеження права позивача на бюджетне відшкодування сум ПДВ, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, питання правомірності наявності податкового боргу у розмірі 22 011 944,45 грн, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 10.08.2018 № не охоплюється предметом даного позову, тому суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Посилання апелянта на п.2 частини 9 розділу IV Порядку організації діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, колегія суддів відхиляє, оскільки частина 9 розділу IV вказаного Порядку стосується відображення в ІКП нарахованих сум податків за податковими повідомленнями-рішеннями саме з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю, у той час як спірні правовідносини виникли щодо отримання бюджетного відшкодування ПДВ.

Разом з тим, згідно вказаної норми на підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.

Тобто, у даному випадку на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачем у листопаді 2018 року розпочато процедуру судового оскарження, тому нарахована сума відповідно до податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 № та № є неузгодженою.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, № 4241/03 (п. 54) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32), зокрема у п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, що відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

І.О. Шурко

Повний текст постанови складено 04.09.2019.